28.05.2020 Справа №607/8532/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року Справа № 607/8532/20
Провадження № 1-кс/607/3906/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м.Тернополі, клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого (зі злів) по АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, непрацюючого, на утримання є двоє дітей

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3,4 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернувся в рамках кримінального провадження № 0000283 від 25.10.2018 року до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000283 від 25 жовтня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення умисного, таємного викрадення майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб (крадіжку) із церкви «Святої Покрови» за адресою: с. Залісці, вул. Шевченківська, 8, Збаразького району Тернопільської області, яка належить релігійній громаді Української православної церкви «Святої Покрови».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, в ніч з 24.10.2018 на 25.10.2018, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом пошкодження віконної рами у вікні церкви, що на першому поверсі проникли до неї.
Перебуваючи в приміщенні церкви «Святої Покрови», ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб викрали ікону «Почаївської Божої Матері» на дерев`яній основі розміром 1000х800х70 мм, що знаходилась у позолоченому металевому окладі із елементами срібла та емалі, вартістю 250 000 грн., яка належала релігійній громаді Української православної церкви «Святої Покрови». Після чого із викраденим майном покинули місце вчинення злочину, маючи таким чином можливість розпорядитися ним на власний розсуд, спричинивши релігійній громаді Української православної церкви «Святої Покрови» матеріальну шкоду на суму 250 000 гривень.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення умисного, таємного викрадення майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб (крадіжку) із церкви «Святих апостолів Петра і Павла», що в с. Залужжя Шумського району Тернопільської області, яка належить релігійній громаді «Парафія святих апостолів Петра і Павла с. Залужжя Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії православної церкви України».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, в ніч з 27.11.2019 на 28.11.2019, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом пошкодження замку у дверях церкви проникли до неї.
Перебуваючи в приміщенні церкви «Святих апостолів Петра і Павла» ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб викрали ікону «Святої трійці» на дерев`яній основі розміром 70х50 см, що знаходилась у фігурній дерев`яній рамці, вартістю 100 000 грн., ікону «Володимирської Божої Матері» на дерев`яній основі розміром 40х60 см, що знаходилась у дерев`яній рамці, вартістю 100 000 грн., срібний хрест довжиною 30 см. вартістю 15 000 грн. та металевий хрест золотистого кольору вартістю 5 000 грн., які належали релігійній громаді «Парафія святих апостолів Петра і Павла с. Залужжя Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії православної церкви України». Після чого, із викраденим майном покинули місце вчинення злочину, спричинивши релігійній громаді «Парафія святих апостолів Петра і Павла с. Залужжя Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії православної церкви України» матеріальну шкоду на загальну суму 220 000 гривень.
Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричинили релігійній громаді Української православної церкви «Святої Покрови» та релігійній громаді «Парафія святих апостолів Петра і Павла с. Залужжя Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії православної церкви України» матеріальну шкоду на загальну суму 470 000 гривень.
01 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 185 КК України.
03 травня 2020 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 31 травня 2020 року.
Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у справі доказами, а ризики встановленні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу продовжують існувати.
Строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується 31 травня 2020 року та на даний час існують обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Зокрема, необхідно отримати висновки дактилоскопічних, мистецтвознавчих, трасологічних, молекулярно-генетичних експертиз, балістичної експертизи, отримати та долучити матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, отримати та здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації яка перебуває у володінні операторів стільникових зв`язків та ТОВ «Нова пошта», перевірити осіб на причетність до вчинення інших аналогічних злочинів на території України, провести пред`явлення для впізнання із вилученими в ході проведення обшуків сакральними речами на предмет виявлення серед них речей, які могли би бути предметом вчинення інших аналогічних злочинів на території України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів за ч.ч.3,4 ст. 185 КК, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

Посилаючись на наведене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконному впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив задовольнити. Просив продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, зазначені в клопотанні, а більш м`який запобіжний захід не здатен їм запобігти.

Захисник адвокат ОСОБА_4 щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 заперечив. Вважає клопотання слідчого необґрунтованим, таким, що не відповідає вимог ст. 199 КПК України, а ризики наведені у клопотанні відсутні та жодними доказами не підтверджені.

Крім того, зазначив, що затримання ОСОБА_5 є незаконним. Останній не отримував повідомлення про підозру, відтак, дозвіл на затримання не відповдіає вимогам Закону. Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.3, 4 ст.185 КК України не відповідає обставинам справи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів щодо розміру завданої шкоди не надано.

Вказав, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, відтак, просив застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Також, зазначив, що визначений розмір застави для ОСОБА_5 є непомірно великим.

ОСОБА_5 заперечив з приводу клопотання слідчого та підтримав доводи захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В силу вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Встановлено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000283 від 25 жовтня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України.

31 березня та 02 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 185 КК України.

03 травня 2020 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 31 травня 2020 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 травня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задоволено частково та скасовано ухвалу слідчого судді від 03 травня 2020 року. Постановлено нову ухвалу, якою застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 315 300 (триста п`ятнадцять тисяч триста ) гривень . Датою закінчення дії ухвали визначено 23 год. 59 хв. 31 травня 2020 року.

26 травня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування до шести місяців.

Слідчим суддею встановлено, що завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що у даному кримінальному провадженні необхідно перевірити всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, отримати висновки призначених дактилоскопічних, мистецтвознавчих, трасологічних, молекулярно-генетичних експертиз, балістичної експертизи, отримати та долучити матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, отримати та здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації яка перебуває у володінні операторів стільникових зв`язків та ТОВ «Нова пошта», перевірити осіб на причетність до вчинення інших аналогічних злочинів на території України, провести пред`явлення для впізнання із вилученими в ході проведення обшуків сакральними речами на предмет виявлення серед них речей, які могли би бути предметом вчинення інших аналогічних злочинів на території України.

Вищезазначені обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім того, з огляду на вимоги ст.ст. 177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованої підозри.
На думку слідчого судді наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання слідчим та прокурором доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 від 25.10.2018;

-протоколом огляду місця події церкви «Святої Покрови» за адресою: с. Залісці, вул. Шевченківська, 8, Збаразького району Тернопільської області від 25.10.2018;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.10.2018;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.02.2020;

-протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 22.01.2020;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 від 29.11.2019;

-протоколом огляду місця події церкви «Святих апостолів Петра і Павла» за адресою: с. Залужжя Шумського району Тернопільської області від 28.11.2019;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 03.02.2020

-висновком експерта № СЕ/109/12/3-129МГ/20 від 20.03.2020;

-висновком експерта № 3/1-319/20 від 26.03.2020;

-висновком експерта №3/1-333/20 від 09.04.2020.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.
З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилались слідчий, прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 03 травня 2020 року застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначені ризики на думку слідчого судді продовжують існувати і надалі, та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_5 під вартою.
Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до восьми.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Враховуючи вищенаведене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживає, не працює, немає постійного законного заробітку, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_5 зможе переховуватись від органів досудового розслідування.
Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.
На думку слідчого судді, перелічені вище ризики не відпали, продовжують існувати та виправдовують утримання підозрюваного під вартою, як виключну міру запобіжного заходу.
Обставин, які б передбачали застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Оцінюючи у сукупності наявні у справі докази, пояснення учасників кримінального провадження, а також те, що підозрюваний не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та доходу, слідчий суддя вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам.
З огляду на наведені вище обставини, приймаючи до уваги наданні слідчому судді документи та доводи, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування відносно ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, який би запобіг ризикам, встановленим судом.
Суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного судом розміру застави, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Встановлено, що ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28.05.2020 року визначено розмір застави ОСОБА_5 у сумі 315 300 грн.

При цьому, слідчий суддя, прийшов до висновку, що застава в межах визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні злочину, покладених на неї обов`язків.
Стороною захисту не доведено, а слідчим суддею не встановлено, що станом на 28 травня 2020 року змінились обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, що йому інкримінується, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, характером вчинення інкримінованого йому злочину та його ролі в ньому, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 23 год. 59 хв. 25 липня 2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та на даному етапі досудового розслідування є доцільним та необхідним, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки.
Доводи захисника про те, що прокурор не довів обставин встановлених ч. 3 ст.199 КПК України є безпідставними та спростовуються вищенаведеними обставини справи.
Слідчий суддя також вважає безпідставними твердження захисника щодо незаконності затримання ОСОБА_5 , з огляду на наступне.
На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
При цьому, положення ст.206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.
Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
Вказаний правовий висновок сформовано в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 травня 2020 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України,
02 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.ч.3,4 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 03 травня 2020 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Датою закінчення дії ухвали визначено 23 год 59хв. 31 травня 20120року.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 травня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задоволено частково та скасовано ухвалу слідчого судді. Постановлено нову ухвалу, якою застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 315 300 (триста п`ятнадцять тисяч триста ) гривень . Датою закінчення дії ухвали визначено 23 год. 59 хв. 31 травня 2020 року.
При цьому, як вбачається із змісту ухвали Тернопільського апеляційного суду, колегією суддів при перегляді ухвали слідчого судді були з`ясовані всі підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , а також законність його затримання та доводам захисника щодо незаконності затримання надана оцінка.
На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою та зменшення визначеного розміру застави відмовити.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 23 год. 59 хв. 25 липня 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 та захиснику негайно після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 25 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1