ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/880/17 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/166/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 08.07.2014 року за ч.3 ст.185 КК України 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;
- 19.08.2015 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 03.01.2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 393 КК України 3 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, вчинив втечу з місця позбавлення волі за наступних обставин.
Так, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19 серпня 2015 року ОСОБА_9 був засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до трьох років і одного місяця позбавлення волі початок строку відбування покарання 03 грудня 2015 року, кінець строку відбування покарання 03 січня 2019 року.
З 02 лютого 2016 року обвинувачений відбував покарання у Державній установі «Первомайська виправна колонія (№117)» (далі ДУ «Первомайська ВК(№117)»), що знаходиться в селі Грушине Первомайського району Харківської області.
У цей же день ОСОБА_9 під підпис були роз`яснені його права і обов`язки, як засудженого до позбавлення волі, згідно зі ст. 107 КВК України.
21.12.2016 року, на підставі рішення комісії Первомайської виправної колонії протокол № 53, ОСОБА_9 був переведений до дільниці соціальної реабілітації, яка розташована за межами охоронюваної зони зазначеної колонії, при цьому він був ознайомлений з порядком відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 393 КК України.
05.07.2017 року о 16 годині, згідно із рознарядкою виводу засуджених на роботу, затвердженою начальником установи, ОСОБА_9 разом з іншими засудженими під наглядом командира відділення ВПК водія пожежного автомобілю старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_10 , виконував безоплатні допоміжні господарські роботи із забезпечення виправної колонії продовольством на земельній ділянці, призначеній для ведення підсобного сільського господарства, розташованій біля ДУ «Первомайська ВК(№117)», в межах Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області, де прополював сільськогосподарську культуру кабачки.
У цей же день, близько 16 години 40 хв., під час виконання зазначених робіт на вказаній земельній ділянці, що знаходиться за межами охоронюваної зони, ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення втечі, скориставшись відсутністю належного контролю та нагляду з боку персоналу виправної колонії, самовільно залишив межі робочого об`єкту, покинувши територію ДУ «Первомайська ВК(№117)», вчинив втечу з місця позбавлення волі до лісосмуги, що знаходиться поблизу села Кашпурівка Первомайського району Харківської області.
05.07.2017 року близько 21 год. ОСОБА_9 був затриманий співробітниками виправної колонії на автомобільній дорозі поблизу цього ж села та доставлений до місця відбування покарання.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок у відношенні нього скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.393 КК України. В обґрунтування посилається на те, що суд не надав належної оцінки доказам по справі в частині підтвердження його невинуватості, однобічно та неповно провів судове слідство.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
У вироку суд, належним чином проаналізувавши надані докази, обґрунтовано визнав показання обвинуваченого ОСОБА_9 , що він не вчиняв злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності і справедливого покарання.
Апеляційні доводи обвинуваченого щодо недоведеності його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, а також про те, що 05 липня 2017 року він мав незадовільний стан здоров`я, у зв`язку із чим звертався до медичної частини установи; те, що він був доставлений до місця відбування покарання 05 липня 2017 року о 19 годині, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікації його дій за ч.1 ст.393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинуваченого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також відомостях, які містяться в наступних доказах:
-рапортом чергового Первомайського ВП ГУНП в Харківській області на ім`я начальника відділу поліції від 05 липня 2017 року, що у цей день о 19 годині 44 хв. до чергової частини зазначеного відділу надійшло повідомлення від чергового ДУ «Первомайська ВК(№117)» про те, що з дільниці соціальної реабілітації колонії втік засуджений ОСОБА_9 , який відбував покарання у виді позбавлення волі (т. 1 а.с.124);
-протоколом огляду місця події від 05 липня 2017 року відображена обстановка на земельній ділянці, що знаходиться поруч із ДУ «Первомайська ВК(№117)», на якій ОСОБА_9 виконував сільськогосподарські роботи та з якої вчинив втечу. Вказана слідча дія була проведена з 20 години 05 хв. до 20 години 19 хв., у цей період часу засуджений ОСОБА_9 був відсутній, як на території зазначеної земельної ділянки, так і на території вказаної кримінально виконавчої установи (т. 1 а.с.125);
-рознарядкою на вивід на роботу засуджених дільниці соціальної реабілітації з 03 по 07 липня 2017 року, затвердженої начальником ДУ «Первомайська ВК(№117)» 30 червня 2017 року, підтверджується, що ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 залучалися до виконання безоплатних допоміжних господарських робіт, у тому числі із забезпечення колонії продовольством, які виконувалися на земельній ділянці, виділеній зазначеній кримінально виконавчій установі та призначеній для ведення підсобного сільського господарства (т.1 а.с.131). З цієї ж рознарядки вбачається, що 05 липня 2017 року ОСОБА_9 виконував саме цей вид робіт і саме на зазначеній земельній ділянці, тобто у межах території ДУ «Первомайська ВК(№117)»;
-державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 06 лютого 2008 року (серія ЯЯ № 305164), ДУ «Первомайська ВК(№117)» виділено земельну ділянку площею 10,3900 га в межах Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області для ведення підсобного сільського господарства (т. 1 а.с. 132);
-довідкою від 06 липня 2017 року згідно, якої ОСОБА_9 05 липня 2017 року до медичної частини виправної колонії не звертався (т.1 а.с.150);
- довідкою з особової справи засудженого ОСОБА_9 , що останній відбував покарання у виді позбавлення волі з 03 грудня 2015 року по 03 січня 2019 року, в тому числі з 02 лютого 2016 року у ДУ «Первомайська ВК(№117)» (т.1 а.с.141).
Судом також була надана належна оцінка показанням свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які не заперечували факт зникнення ОСОБА_17 , зазначивши щодо іншого місця відбування робіт.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що 05.07.2017 року він перебував на виїзді разом із засудженими ОСОБА_18 і ОСОБА_19 та співробітником колонії ОСОБА_10 , де під час виконання робіт, близько 16:30 год. він відлучався у туалет, відійшовши від місця роботи на 100 150 метрів, де йому стало зле, що призвело до втрати ним свідомості, коли він отямився та повернувся на місце виконання робіт, приблизно через 20 30 хвилин, то ані ОСОБА_10 , ані інших засуджених вже не було. Через деякий час його забрали співробітники виправної колонії, які близько дев`ятнадцятої години цього ж дня доставили його до вказаної кримінально виконавчої установи.
У колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були отримані судом безпосередньо під час судового розгляду за участю сторони захисту. Крім того, апеляційна скарга обвинуваченого не містить будь-яких об`єктивних даних, які б ставили ці показання свідків під сумнів.
Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що підтвердженням його спільної роботи із засудженими ОСОБА_16 та ОСОБА_15 05 липня 2017 року за межами колонії є наявність літери «К» у відповідних графах рознарядки на вивід на роботу навпроти їх прізвищ, що означає «кирпич», тобто виконання робіт з отримання цегли внаслідок демонтажу будівлі ферми у с. Роздолля, є безпідставними, суб`єктивними та беззаперечно спростовуються сукупністю наведених доказів, до того ж рознарядка, про яку йдеться вище, носить лише плановий характер, так як затверджується заздалегідь, корегується у відповідності до потреб, що виникають у роботі установи, та сама по собі не відображає фактичних обставин справи.
Також апеляційні доводи обвинуваченого про те, що 05 липня 2017 року він мав незадовільний стан здоров`я, у зв`язку із чим звертався до медичної частини установи, є необґрунтованими та спростовуються показами свідка ОСОБА_14 та даними, відображеними у виданій останнім довідці від 06 липня 2017 року, згідно, якої ОСОБА_17 до медичної установи в цей день та час не звертався.
Апелянтом не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей.
Отже, версія та доводи обвинуваченого про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.
Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.
Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання, то воно цілком відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 березня 2019 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: