Справа № 192/69/20
Провадження № 1-кс/192/31/20
Ухвала
Іменем України

"21" січня 2020 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 по внесеному 17 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

за участю учасників провадження:

слідчого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 , та перебувало у фактичному користуванні у ОСОБА_6 , а саме автомобіль «ИЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування клопотання слідчий та прокурор зазначили, що в провадженні слідчого відділу перебуває кримінальне провадження №0000036 від 17 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 16 січня 2020 року приблизно о 17 год. 30 хв. на вул. Центральній в с. Тритузне, Солонянського району, Дніпропетровської області, поблизу електроопори №8/97, за участю водія ОСОБА_6 та водія ОСОБА_7 , який керував автомобілем «DAEWOO-LEGANZA» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Тому просили з метою збереження речових доказів, накласти арешт на вказане майно належне ОСОБА_5 , та яке перебуває у фактичному користуванні у ОСОБА_6 , оскільки вказане майно було використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

В судовому засіданні старший слідчий підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених в клопотанні.

В судове засіданні прокурор, володілець майна, які про час та місце розгляду клопотання про арешт майна були повідомлені належним чином, не з`явились, причини неявки слідчому судді не повідомили, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши додані до клопотання матеріали, а також матеріали кримінального провадження №0000036, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 2 вказаної частини передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим в якості мети накладання арешту на майно було зазначено збереження речових доказів по справі, а саме автомобілю «ИЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою забезпечення кримінального провадження, а саме запобігти можливості відремонтування, відчуженню або знищенню зазначеного майна володільцем або власником, а також іншими особами.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 17 січня 2020 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, внесено відомості (а.с. 2).

З клопотання та матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця події 16 січня 2020 року старшим слідчим було вилучено автомобіль «ИЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказане майно відповідно до технічного паспорту на автомобіль АШ № 322497 від 11 квітня 1987 року належить ОСОБА_5 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , про що він зазначив в протоколі допиту в якості свідка 17 січня 2020 року (а.с. 3-9, 11-12).

Враховуючи те, що вилучене майно може містити на собі сліди злочину, оскільки має механічні пошкодження, що залишились після зіткнення з автомобілем в якому перебувала потерпіла, а також містить інші відомості, які необхідні для доказування кримінального правопорушення, тому дане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України і тому є речовим доказом по справі, у зв`язку з чим є підстави для його арешту.

Постановою слідчого від 17 січня 2020 року автомобіль «ИЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 приєднаний до кримінального провадження №0000036, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2020 року, як речовий доказ (а.с. 13).

Частиною 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінивши досліджені докази в сукупності, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що тимчасове вилучене у ОСОБА_6 17 січня 2020 року майно є речовими доказами по даному кримінальному провадженню і тому доводи слідчого про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 по внесеному 17 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ИЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до технічного паспорту на автомобіль НОМЕР_3 від 11 квітня 1987 року належить ОСОБА_5 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її оголошенні з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1