№ 336/5730/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орел Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою (10 класів), неодруженого, непрацевлаштованого, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив злочинне посягання проти чужої власності за таких обставин.

В період часу між 19 годинами 30 хвилинами 20 липня 2019 року та 05 годинами 30 хвилинами 21 липня 2019 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, з сараю на земельній ділянці під будинком АДРЕСА_2 , куди він проник шляхом пошкодження навісного замка на дверях сараю, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 велосипед «VODAN» в корпусі темно-синього кольору вартістю відповідно до судової товарознавчої експертизи 1433 грн. 33 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що вчинив крадіжку, керуючись корисливими міркуваннями про звернення на свою користь речі, що не належить йому, у зв`язку з чим, будучи обізнаним про місце зберігання потерпілим, який є сусідом обвинуваченого, велосипеда, за вказаних в обвинуваченні обставин скоїв протиправне заволодіння цією річчю.

Наступного дня співробітники поліції, вилучили за місцем його проживання майно, яким він протиправно заволодів.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в приміщення.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання. а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 скоїв злочин середньої тяжкості.

Разом з цим суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке утворює один епізод крадіжки, а також ту обставину, що предмет викрадення, визнаний речовим доказом, переданий потерпілому на зберігання і в силу ст. ст. 100, 374 КПК України буде повернений йому за належністю.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення потерпілому викраденої речі усунено спричинено шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, які обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, роботу, що свідчить про достатній рівень його соціалізації, дають суду підстави для призначення мінімального розміру покарання у виді позбавлення волі, яке передбачене санкцією частини статті звинувачення, та звільнення від відбування покарання з випробуванням, що на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, якими, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого.

Визнана речовим доказом викрадена річ підлягає поверненню потерпілому.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

У відсутність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, про що свідчить належна процесуальна поведінка обвинуваченого, суд не вбачає процесуальних підстав для застосування до особи запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ велосипед «VODAN» в корпусі темно-синього кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - повернути потерпілому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1