ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9809/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/194/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001456 від 12.06.2020 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшої слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та застосовано до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці до 11 серпня 2020 року, який обчислювати з моменту фактичного затримання 12 червня 2020 року 13 год.10 хв.

Визначено заставу в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.

Після внесення застави ОСОБА_7 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покласти обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 11 серпня 2020 року.

Як вбачається з клопотання та представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001456 від 12.06.2020 року, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 10:40 год по 11:20 год ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , шляхом підбору ключа проникла в приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки викрала вироби із золота та срібла, даними діями невідома особа спричинила ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень.

12 червня 2020 року ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України затримано, а 13 червня 2020 року повідомлено його за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Свої доводи мотивує тим, що висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри є непереконливим та належним чином необґрунтованим.

Зазначає, що слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу, як і прокурор, який погодив клопотання, не довели належними та допустимими доказами обставини ризиків, за яких підозрюваний не буде виконувати свої процесуальні обов`язки.

Звертає увагу, що сам факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 обрану надмірно високий розмір застави.

Просить скасувати оскаржувану ним ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просять скасувати оскаржувану ухвалу суду та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі, якщо суд дійде висновку, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, то зменшити розмір обраної судом застави; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_7 .

Доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження дає колегії суддів підстави для висновку, що на даній стадії кримінального провадження, при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, який обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, визначених в ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, переховувати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, а застосування менш суворого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав того, що ризики, на які вказує слідчий, існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, постійного джерела доходу для існування не має, не працює, раніше судимий.

Такі висновку суду першої інстанції повністю узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також колегія суддів приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, мотиви наведені в ухвалі слідчого судді щодо тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, як одну з підстав обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Проте, що стосується доводів апелянта про неправильно визначений судом розмір застави, то вони заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначивши підозрюваному ОСОБА_7 заставу у максимальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, слідчим суддею не наведено аргументованих доводів щодо наявності підстав, які давали можливість визначити саме такий розмір застави.

При цьому, судом не враховано положення ч.4 ст.182 КПК України, за змістом якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах провадження відсутні докази щодо наявності обставин, які давали підставу визначити заставу у максимальному розмірі, визначеному положеннями ст.182 КПК України.

За наведених обставин, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що заставу підозрюваному ОСОБА_7 необхідно визначити в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вищевказану ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшої слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши йому застав у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 404, 405, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшої слідчої СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_7 розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 42 040 (сорок дві тисячі сорок ) гривень для внесення на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду. Отримувач: Тернопільський апеляційний суд; р/р UA0082849; ЄДРПОУ отримувача 42261572; МФО 820172; банк ДКСУ у м. Києві.; призначення платежу - застава за « ОСОБА_7 » у кримінальному провадженні №0001456 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07 липня 2020 року).

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 11 серпня 2020 року.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у випадку невиконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Датою закінчення дії ухвали вважати 13 год. 10 хв. 11 серпня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського ВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_9 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.