Справа № 204/2718/19
Провадження № 1-кп/204/195/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, у відповідності до ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 у лютому 2019 року став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_4 12 лютого 2019 року приблизно о 03:30 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у попередню змову на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, визначивши ролі кожного у вчиненні кримінального правопорушення.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, близько 04:00 години 12 лютого 2019 року ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 , прийшли до колодязю телефонної комунікації у якому розташована кабельна продукція, який розташований біля будинку №6 по пр. В. Пушкіна у м. Дніпро, що належить ПрАТ «Фарлеп-Інвест», визначивши майно, що перебуває в сховищі вказаного колодязя телефонної комунікації, як предмет свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, попередньо розподіливши ролі, ОСОБА_4 заліз у колодязь телефонної комунікації, що розташований біля будинку № 6 по пр. Пушкіна у м. Дніпро, в той час як ОСОБА_6 чекав на нього поруч з колодязем, та діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, таємно, керуючись корисливим умислом, шляхом перепилювання, викрали чуже майно, що належить потерпілому ПрАТ «Фарлеп-Інвест», а саме: 7 метрів телефонного кабелю марки ТПП 600x2x0,4, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/12.1/235 від 28.03.2019 могла складати 2855 гривень 97 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, утримуючи викрадене майно при собі, намагались покинути місце вчинення вказаного кримінального правопорушення, однак не змогли довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , були затримані працівниками УПП в Дніпропетровській області.
Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заподіяли ПрАТ «Фарлеп-Інвест» майнову шкоду у розмірі 2855 гривень 97 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. У вчиненому розкаюється.
Від представника потерпілого Прат «Фарлеп-Інвест» надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, зазначивши, що підтримує цивільний позов і просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 1427,98 грн.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.53-59), протокол огляду місця події від 12.02.2019 року (а.п.13-15), висновок експерта №19/12.1/235 від 28.03.2020 року (а.п.79-81), довідку про фактичні витрати на проведення експертизи (а.п.79), висновок експерта №5/4.6/249 від 25.03.2019 року (а.п.86-93), довідку про фактичні витрати на проведення експертизи (а.п.85) висновок експерта №9/4.2/158 від 21.03.2019 року (а.п.99-109), довідку про фактичні витрати на проведення експертизи (а.п.98), постанови про визнання речовими доказами, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викраденню чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України з виконанням вимог ч.1 та ч.3 ст.68 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на злочин середньої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не знаходиться, перебуває на обліку лікаря-нарколога з 19.11.2013 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
12 лютого 2019 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб, строк дії якого закінчився. Клопотань про продовження дії запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до суду не надходило.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданого звіту.
По кримінальному провадженню заявлений цивільний позов потерпілого - цивільного позивача ПрАТ «Фарлеп-Інвест» про стягнення на користь ПрАТ «Фарлеп-Інвест» з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином - 1427 грн. 98 коп.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. ст. 128,129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та необхідність задоволення.
У судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. Під час судового розгляду вказаний цивільний позов доведений позивачем та у повному обсязі визнаний обвинуваченим цивільним відповідачем ОСОБА_4 ..
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений цивільний позов ПрАТ «Фарлеп-Інвест» підлягає задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку два роки - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого
ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню не обраний.
Цивільний позов ПрАТ «Фарлеп-Інвест» до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Фарлеп-Інвест» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1427 грн. 98 коп.
Речові докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; два сліди пальців рук на двох липких стрічках та пилку (ножовку металеву), які зберігаються в камері речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити; 7 метрів телефонного кабелю марки ТПП 600?2?0,4 повернути власнику ПрАТ ««Фарлеп-Інвест».
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1