Справа № 645/1076/18
Провадження № 1-кп/645/103/20
УХ В А Л А
іменем України

06 лютого 2020 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
За участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3
Захисника- ОСОБА_4

Обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою, оскільки він раніше судимий, вчинив злочини в період іспитового строку та ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні на обговорення було поставлено питання про можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 просили вирішити клопотання про продовження сироку тримання під вартою на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 просили вирішити клопотання прокурора на розсуд суду

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час строк обраного запобіжного заходу спливає 20 лютого 2020 року.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Європейський Суд з прав людини у справі «Гарькавий проти України» також зазначив, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене державою на підставах та в порядку, визначених законом.

Підстави та порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначені КПК України та застосовуються з урахуванням позицій Європейського Суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Так, у рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЧ зазначив, що особу може бути позбавлено права на свободу та особисту недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , зокрема, за необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості ,переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи питання щодо продовження тримання особи під вартою, має також виходити з необхідності забезпечення безпеки суспільства, тобто публічного інтересу, який переважає над правами та свободами конкретної особи ,та необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення, не наведено.

Судом встановлено, що на даний час продовжує існувати ймовірність такого ризику як ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень (ризик переховування).

Суд вважає реальними, обґрунтованими та такими, що не переставали існувати заявлені прокурором ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, при цьому враховується особа обвинуваченого.

Зазначені ризики виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на будь-який інший більш м`який запобіжний захід, оскільки не забезпечать їх уникнення. Крім того, ані обвинувачений ані сторона захисту не заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи неможливість проведення судового розгляду кримінального провадження у строк до 20 лютого 2020 року, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 4 квітня 2020 року.

Окрім того, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_5 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 4 квітня 2020 року.

В розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК Україниоголосити перерву до 27 лютого 2020 на 15 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1