Ухвала
29 квітня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-2032ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Сквирського районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000545 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Так, згідно із вказаною статтею в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено в ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412-414 КПКУкраїни.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПКУкраїни, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

У касаційній скарзі прокурор оскаржене рішення просить скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак, обґрунтовуючи свої доводи, посилається, у тому числі, на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушує питання оцінки доказів, що в силу статей 433, 438 КПК Українине є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, у своїй касаційній скарзі прокурор просить скасувати рішення районного та апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тобто допускає суперечності.
Відповідно до ст. 429 КПКУкраїни суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПКУкраїни, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Урахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПКУкраїни, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 429 КПКУкраїни, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Сквирського районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - десять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3