Справа № 467/586/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000180 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Шубіно, Яшкінського району, Кемерівської області Російська Федерація, росіянина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 02 травня 2020 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , знаходячись в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, вступили між собою у злочинну змову з метою таємного викрадення майна з території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочин умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, через неогороджену ділянку городу незаконно пройшли до заднього подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де помітили та таємно викрали металобрухт вагою 270 кілограм вартістю 3 гривні 00 копійок за 1 кілограм на загальну суму 810 гривень, після чого перенесли викрадене майно за межі городу, де завантажили до багажного відділення легкового автомобіля марки ВАЗ, моделі 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_4 та місце вчинення злочину покинули, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та показав суду, що дійсно вночі 02 травня 2020 року близько 23 години 00 хвилин, він разом із ОСОБА_4 знаходились в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області. Тоді ж разом вирішили таємно викрасти з території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 шляхом проходження через неогороджену ділянку городу до заднього подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , звідки викрали металобрухт вагою 270 кг на загальну суму 810 гривень. Викрадене майно перенесли за межі городу, потім завантажили до багажного відділення легкового автомобіля марки ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який належить ОСОБА_4 та місце вчинення злочину покинули. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаявся та готовий нести покарання за вчинений ним злочин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, та показав суду, що вночі 02 травня 2020 року близько 23 години 00 хвилин, він разом із ОСОБА_5 знаходились в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області. Тоді ж разом вирішили таємно викрасти з території домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 шляхом проходження через неогороджену ділянку городу до заднього подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , звідки викрали металобрухт вагою 270 кг на загальну суму 810 гривень. Викрадене майно перенесли за межі городу, потім завантажили до багажного відділення належного йому легкового автомобіля марки ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, та місце вчинення злочину покинули. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаявся та готовий нести покарання за вчинений ним злочин.
Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, покарання просила призначити на розсуд суду (а.с. 20, 21).

Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Вказані показання обвинувачених щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачені погодилися з недоцільністю дослідження усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та визнає їх.
Обвинувачені дали в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення та між собою, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
За такого, переконавшись, що обвинувачені вірно розуміють зміст обставин провадження та правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів в добровільності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки такого порядку розгляду справи та переконавшись, що вони усвідомлюють їх, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують їх особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинувачених та призначення їм покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- висновок експерта № 537 від 12.05.2020 року відповідно до якого вартість 1 кг брухту чорного металу станом на 02.04.2020 року могла становити 3 грн.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно положенням частини 1 статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд бере до уваги, як визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд бере до увагите, що він скоїв злочин, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не одружений, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в ДУ "Центр пробації" не перебуває, особливості й обставини вчинення правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого, завдану шкоду потерпілій відшкодовано, думку потерпілої щодо призначення покарання та беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, щоризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України в умовах контролю за його поведінкою згідно ст. 76 КК України.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд бере до увагите, що він скоїв злочин, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, що не одружений, має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в ДУ "Центр пробації" не перебуває, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2005 року з діагнозом "Синдром активної залежності від опіоїдів", особливості й обставини вчинення правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого, завдану шкоду потерпілій відшкодовано, думку потерпілої щодо призначення покарання та беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України в умовах контролю за його поведінкою згідно ст. 76 КК України.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Процесуальні витрати згідно ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, належить покласти на обвинувачених у рівних частинах.

Цивільний позов не заявлений. Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 08 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 08 коп.

Речові докази по справі: 270 кг брухту чорного металу, які передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1