Справа № 206/313/20
Провадження № 1-в/206/45/20
УХВАЛА

26 лютого 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_5
особи, стосовно якої вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро в режимі відеоконференції письмову заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_6 про зміну примусових заходів медичного характеру,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення даної письмової заяви, просив відмовити в письмовій заяві, вважаючи передчасним таку зміну виду примусового заходу медичного характеру.
Представник заявника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні просили задовольнити письмову заяву у заявлений спосіб.
Захисник-адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні покладалося на розсуд суду щодо даної письмової заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Судом встановлено, що ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2018 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2019 року ОСОБА_6 були продовжені примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом, строком до 6 місяців.
В письмовій заяві та висновку комісії лікарів - психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 12 від 20.01.2020 року, стосовно хворого ОСОБА_6 вказано, що за час перебування в стаціонарі психічний стан ОСОБА_6 покращився, загострень психотичної симптоматики не спостерігалось, з`явилося достатнє усвідомлення скоєного та ситуації. Психічний стан обумовлюється виразними «негативними» симптомами у межах процесуального змішаного типу дефекту: емоційна сплощеність, спустошеність, зрідненість, порушення когнітивних функцій, без ознаків агресивної поведінки, що унеможливлює його соціальну небезпеку і необхідність лікування у закладі з посиленим наглядом.
Враховуючи вищевикладене комісія дійшла висновку про рекомендацію щодо зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у відділенні з посиленим наглядом на звичайний нагляд.
З показів лікаря-психіатра ОСОБА_7 (який був головою комісії лікарів - психіатрів , що складали висновок №12 від 20.01.2020 року) вбачається, що останній підтримав вказаний висновок та зазначив, що стан ОСОБА_6 рівний, останній виконує об`єм обов`язків, який покладений на нього, для себе та оточуючих не представляє небезпеки.
З огляду на наведене, висновок комісії лікарів - психіатрів № 12 від 20.01.2020 року в сукупності із іншими доказами є непереконливим, а зроблений в ньому висновок щодо стабілізації психічного стану ОСОБА_6 з врахуванням аналізу та оцінки всіх зібраних по справі доказів, є суперечливими, в тому числі по відношенню до раніше зроблених висновків, оскільки стан ремісії - це тимчасова стабілізації хворого, яка у випадку порушення умов звичайного (режиму) лікування може стати наслідком погіршення стану та рецидиву хвороби.
Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Разом з тим , враховуючи психічний стан ОСОБА_6 за незначний проміжок перебування її на лікуванні з березня 2018 р. по теперішній час, що потребує постійного лікування особи (в умовах посиленого характеру), потреби в систематичному прийомі ліків та стороннього нагляду над хворим, значної підвищеної суспільної небезпеки вчиненого діяння, виходячи з вимог ст.92 КК України щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь в умовах звичайного нагляду, суд вважає, що законних підстав для задоволення заяви лікаря-психіатра на даний час не має.
Окрім того, суд має також зазначити, що згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд повинен критично оцінювати висновки експертів - психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості ,переконливості і вмотивованості , оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили та не є обов`язковими для суду.
Крім того законодавець зазначив, що при розгляді справи про продовження ,зміну або скасування (припинення) застосування примусових заходів медичного характеру суд , за наявності сумніву в правильності висновків комісії лікарів - психіатрів може викликати в судове засідання представника психіатричного закладу ( лікаря - психіатра),який надає особі психіатричну допомогу, а за потреби - призначити судово психіатричну допомогу. Судом учасникам провадження було роз`яснено право заявити клопотання про призначення такої експертизи, але останні не скористались таким правом , а суд чинним КПК позбавлений права здобувати будь-які докази за власною ініціативою.
Крім того , ст.94 КК України визначено види примусових заходів медичного характеру, які застосовуються в залежності від характеру та тяжкості захворювання,тяжкості вчиненого діяння , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ( п.1 ч.1 ст.94 КК України). .
Однак , як вбачається з висновку лікарів - психіатрів № 12 від 20.01.2020 року останніми пропонується змінити примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд, що не відповідає визначеному законодавцем виду примусового заходу .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що письмова заява Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради про зміну примусових заходів медичного характеру не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 372, ч.2 ст. 376, 503, 512-514, КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні письмової заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_6 про зміну примусових заходів медичного характеру - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1