Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (далі прокурор) на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000066 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 березня 2019 року) за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про обрання запобіжного заходу;

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. та покладенням певних обов`язків скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити і застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, у задоволенні клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджено із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовлено та застосовно до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. та покладено на підозрюваного обов`язки: 1) прибувати до кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Встановлено строк дії ухвали до 03 березня 2020 року.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, оскільки, на його думку, вона ухвалена слідчим суддею із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без об`єктивного з`ясування обставин, без підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового засідання. Доводить, що слідчим суддею не враховано наявність ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний має паспорт для виїзду за кордон, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, а також за вчинений злочин йому загрожує покарання у виді позбавленні волі на строк від 6 до 10 років. Вказує на залишення слідчим суддею поза увагою факт погрози підозрюваного свідкам, які документально підтверджені письмовими відомостями та містяться в матеріалах провадження, що дає підстави вважати реальним ризик незаконного впливу на них у даному кримінальному провадженні. Також, на думку прокурора, реальним є ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній отримував незаконний дохів від збуту психотропних речовин. Зазначає, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, а також на розгляді у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області на даний час перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інший злочин. У зв`язку з наведеними ризиками, прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може запобігти цим ризикам.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зазначив в ухвалі, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК. Проте, прокурором зазначена вище обставина не доведена, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Прокурор в суд апеляційної інстанції не прибув, про час і місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, клопотань про перенесення розгляду апеляційної скарги не заявляв. А тому, порадившись на місці, колегія суддів вирішила продовжити розгляд апеляційної скарги у відсутність прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували відносно прийняття судом апеляційної інстанції рішення про задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла таких висновків.

Із оскаржуваного судового рішення слідує, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000066 (за внесеними выдомостями до ЄРДР від 15 березня 2019 року), за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

20 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В силу ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини і матеріали кримінального провадження та дійшов висновку про те, що прокурором та слідчим у судовому засіданні не було надано жодних документів які б, підтверджували твердження того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки та не обгрунтовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні слідчого.

Слідчий суддя у судовому засіданні також встановив, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є приватним підприємцем, раніше судимий. Окрім того, встановив, що останній є інвалідом ІІІ групи, та має незадовільний стан здоров`я, що вбачається із медичних довідок, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до вищевказаної норми кримінального процесуального закону, слідчий суддя визнав доцільним застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_5 , оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, покладених на нього, на думку слідчого судді, та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції уважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, висновків слідчого судді у ході розгляду такої скарги не спростували. Також апеляційна скарга не містить належного обгрунтування чому ж все таки є необхідність застосувати до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід. До того ж, підозрюваний надав суду апеляційної інстанції довідку слідчого, що він здав відповідним органам свій закордонний паспорт.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Як убачається із ухвали слідчого судді, в порядку ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя поклав на ОСОБА_5 обов`язки, зокрема: 1) прибувати до кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню, 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З апеляційної скарги прокурора убачається, що за основу необхідності взяття під варту ОСОБА_5 , ним зроблені посилання лише на ризики, встановлені ст.177 КПК України, зокрема можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та можливе перешкоджання підозрюваного кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05( рішення від 11 липня 2006 року) «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

З огляду на характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , стан його здоров`я, відсутність порушень обраного запобіжного заходу та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застосований запобіжний захід слідчим суддею у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде цілком достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваного на даному етапі досудового розслідування.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону слідчим суддею у ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів суду апеляційної інстанції не встановила.

На підставі наведеного, керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3