Провадження №11-кп/801/165/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0001667 від 26.04.2018 р.,
за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2019, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівки Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:
-11.11.2004 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
-21.12.2004 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 263, ст. 15 ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-01.06.2005 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;
-26.06.2009 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-10.12.2012 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин;
-23.10.2013 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-29.07.2014 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його затримання, а саме з 24.05.2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.05.2018 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.
Також судом рішенням вирішені питання стягнення процесуальних витрат, скасування накладеного на майно арешту та речових доказів.
Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та носіння бойових припасів, при невстановлених обставинах, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, діючи умисно, знайшов бойові припаси, серед яких 99 патронів до нарізної вогнепальної зброї та предмет еліпсоїдної форми з ребристою поверхнею коричневого кольору, зовні схожий на бойову гранату, таким чином придбавши їх. Усвідомлюючи, що вказані предмети являються бойовими припасами, розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_7 почав носити їх при собі без передбаченого законом дозволу, що суперечить вимогам, визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 № 622, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 №576.
В подальшому, 25.04.2018 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції неподалік будинку № 60 по вул. Стеценка в м. Вінниці, де, в присутності понятих, дістав з внутрішньої кишені куртки поліетиленовий пакет, всередині якого було виявлено 99 металевих предметів, та предмет еліпсоїдної форми з ребристою поверхнею коричневого кольору, зовні схожий на бойову гранату. Дані 20 металевих предметів, зовні схожих на бойові припаси, на задній частині яких знаходились написи на верхній частині «539», на нижній «75»; 50 металевих предметів, зовні схожих на бойові припаси, на задній частині кожного з яких знаходився напис «9 mm MAKAROV»; 29 металевих предметів, зовні схожих на бойові припаси, на задній частині кожного з яких знаходився напис «V», згідно з висновком експерта № 206 від 21.05.2018 року являються бойовими припасами, а саме: 99 патронів, надані на експертизу, являються бойовими припасами, з них: 20 патронів, які надані на дослідження, є бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - автоматними патронами калібру 7,62 x 39 мм, зразку 1943 року, призначеними для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (AK, АКМ, АКМС, РПК, РПКС); дані патрони виготовлені на заводі в м. Тула 1975 року випуску; 50 патронів, які надані на дослідження, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 9 x 18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова «ПМ» та Стечкіна «АПС»; дані патрони виготовлені на КНВО «ФОРТ», Україна, м. Вінниця; 29 патронів, які надано на дослідження, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібр 7,6 мм, призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-8М», «ТОЗ-011», «ТОЗ- 99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм; дані патрони придатні для стрільби; дані патрони виготовлені заводським способом.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 проситьвирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити та звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.

В доводах апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 не враховано ряд істотних обставин, не прийнято до уваги докази які могли істотно вплинути на висновки суду щодо міри покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням. Зокрема зазначає, що при ухваленні вироку судом не було враховано те, що діями обвинуваченого не причинено нікому будь-якої шкоди. ОСОБА_7 заявляв, що він являється олігофреніком, навчався у допоміжній школі-інтернат та був звільнений від служби в армії у зв`язку з фізичною недорозвиненістю. Також зазначає, що ОСОБА_7 винним себе в інкримінуємому кримінальному правопорушенні не визнав, так як вважає, що свій проступок вчинив із-за провокації, підбурювання у вчиненні злочину співробітниками поліції, які слідчим шляхом не перевірені, оскільки своєчасне розслідування згідно ухвали суду від 23 липня 2019, якою зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР внести в ЄРДР відомості із повідомленням ОСОБА_7 про вчинення злочину працівниками правоохоронного органу та його результати надали б суду можливість справедливої оцінки дій обвинуваченого та подальшого законного прийняття рішення у справі.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 подану захисником апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про те, що він частково визнає свою вину у вчиненні злочину та щиро кається у вчиненому, оскільки вчинив цей злочин саме через провокацію та підбурювання у його вчиненні діями працівників поліції.
Прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованістю та безпідставність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Клопотань про повторнедослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження від учасників судового провадження до суду апеляційної інстанції не надходило.

З досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, судом першої інстанції встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані 26.04.2018 р. за № 0001667, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Дата надходження заяви, повідомлення або виявлення з іншого джерела - 25.04.2018 року. Відомості про кримінальне правопорушення внесені на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні злочину не визнав та суду дав покази про те, що 25.04.2018 року приблизно об 11 год. 00 хв., коли він перебував по місцю проживання в м. Калинівці Вінницької області, до нього на мобільний телефон зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_9 , повідомивши, що він оперативний працівник поліції та хоче з ним зустрітися. Через короткий проміжок часу на легковому автомобілі марки «ДЕУ» чи «Ланос» сірого кольору під`їхали ОСОБА_9 , в подальшому йому стало відомо, що це, ОСОБА_10 , та ще один молодий чоловік, як він зрозумів, також працівник поліції. Він сів до них в автомобіль, де ОСОБА_10 запропонував йому «взяти на себе злочин з патронами» за винагороду. Так як йому потрібні були кошти, оскільки в нього були борги, він погодився та сказав, щоб вони дали йому 1 200 грн. 00 коп. Працівники поліції запевнили, що не буде суворого покарання. Після розмови вони дали йому 100 грн., які він витратив на дорогу та на спиртні напої. Вони домовилися зустрітися в м. Вінниці, в телефонному режимі визначили місце зустрічі. Він приїхав у м. Вінницю громадським транспортом та пішов на місце зустрічі. Під час зустрічі у визначеному місці ОСОБА_10 в присутності іншого працівника поліції передав йому поліетиленовий кульок, в якому знаходилися бойові патрони та корпус гранати. Цей кульок він поклав у внутрішній карман куртки, після чого приїхали на виклик ще працівники поліції, слідчий та експерт, були запрошені поняті і тоді він дістав із куртки кульок із патронами та пояснив, що знайшов патрони на смітнику в с. Писарівці Калинівського району Вінницької області. В подальшому, під час перебування біля відділу поліції по вул. Ленінградській в м. Вінниці, ОСОБА_10 біля туалету дав йому 1 200 грн. купюрами по 100 та 200 грн. Свідків цього не було. Після подій, що мали місце 25.04.2018 р., він ще неодноразово зустрічався з ОСОБА_10 і той також йому телефонував, при зустрічі давав йому по 100 та 200 грн., передавав йому по блоку цигарок. Вважає, що він трохи винен в тому, що переносив патрони та зберігав їх при собі.
Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині та правильно послався у вироку на покази свідків та встановлені і досліджені інші докази під час судового розгляду, які оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України, які немає обґрунтованих підстав ставити під сумнів в їх достовірності.
Так, як вбачається з показів свідка ОСОБА_10 , він працює оперуповноваженим в Управлінні карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. 25.04.2018 року в денний час, він разом із оперуповноваженим ОСОБА_11 , виконуючи свої службові обов`язки, перебували навпроти магазину біля автобусного парку в м. Вінниці, назву вулиці не пам`ятає. Від свого керівника вони отримали орієнтування, їм потрібно було встановити номерні знаки автомобіля, тому вони перебували на вулиці і чекали певний автомобіль. На тій місцевості вони перебували близько 1-2 годин, були без автомобіля та в цивільному одязі. Вони побачили особу, як згодом встановили, це був ОСОБА_7 , який був в неохайному вигляді і помітно нервував, оскільки ОСОБА_7 , проходячи повз них тричі повернувся в їхню сторону. ОСОБА_7 йшов в сторону стадіону. Вони підійшли до ОСОБА_7 , встановили його особу. На запитання, чи має він при собі заборонені речі, ОСОБА_7 повідомив, що у нього в кишені є предмет схожий на гранату та ще якісь предмети, які він знайшов на смітнику в Калинівському районі. ОСОБА_7 дістав з кишені пакет та показав їм, після чого поставив даний пакет до кишені. Вони викликали слідчо-оперативну групу. Через деякий час на місце прибули слідчий та експерт. ОСОБА_7 самостійно дістав з кишені пакет з кулями та гранатою в присутності експерта. Всі речі були в одному пакеті. Куль було приблизно 40 штук. ОСОБА_7 пояснював, що дані речі знайшов на смітнику в Калинівському районні в якомусь селі та повідомив, що дані речі хотів обміняти на випивку. До цього випадку із ОСОБА_7 він не спілкувався, але раніше ОСОБА_7 він бачив, коли ще працював в м. Калинівці у відділі боротьби з незаконним обігом наркотиків, це було приблизно в 2013 році. З 2013 року та по 25.04.2018 року він із ОСОБА_7 не бачився та не спілкувався. Після даної події ним було складено рапорт, достовірно вже не пам`ятає, що зазначав в рапорті. До слідчого ізолятора він постійно ходить у зв`язку із роботою, однак чи був він в слідчому ізоляторі у вересні 2018 року, не пам`ятає. З ОСОБА_7 він не спілкувався по телефону до даної події, однак телефонував йому вже після даної події через декілька днів, оскільки ОСОБА_7 потрібно було з`явитися до слідчого Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції. Він зателефонував до ОСОБА_7 , представився, повідомив посаду, прізвище та повідомив, що ОСОБА_7 потрібно з`явитися до слідчого Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції, або хоча б до автовокзалу м. Вінниці. ОСОБА_7 приїхав на автовокзал м. Вінниці і він разом із оперуповноваженим ОСОБА_11 його зустрів та завіз до вхідних дверей Лівобережного відділення поліції. Він провів ОСОБА_7 до вхідних дверей відділення, слідчий вийшов на вулицю та забрав ОСОБА_7 . В приміщення відділення поліції не заходив. Він був на автомобілі марки «Шкода» зеленого кольору. По дорозі з автовокзалу до відділення поліції спілкувався із ОСОБА_7 , запитував у ОСОБА_7 , за які злочини він був судимий. Розмови про гроші у них не було.
Також допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 суду показав, що його запросили працівники поліції в якості понятого. При ньому в обвинуваченого дістали зброю, патрони, гранату. Коли саме це було, він не пам`ятає, здається весною 2018 року, близько 15 год. 00 хв. Події відбувалися по вулиці Стеценка м. Вінниці. Номер будинку, який поряд, не памятає, поряд є гуртожитки. Обвинувачений дістав патрони, гранату, працівники поліції перерахували патрони. Патрони були чи в пакеті, чи в газеті, достовірно не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час. Обвинувачений пояснив, що дані предмети знайшов на смітнику та збирався їх продати. Були присутні працівники поліції, троє з яких були у форменому одязі, один чи два без форми. Як понятий був присутній ОСОБА_13 , також був присутній обвинувачений ОСОБА_7 .
На думку колегії суддів суд першої інстанції, як на докази провини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, також обґрунтовано послався на інші письмові докази.
Зокрема, як вбачається з протоколу огляду місця події від 25.04.2018 року та ілюстративної таблиці до нього, місцем проведенням огляду була земельна ділянка навпроти будинку АДРЕСА_2 . На даній земельній ділянці знаходився громадянин чоловічої статі, який представився ОСОБА_7 , та за добровільної згоди видав з правої внутрішньої кишені куртки поліетиленовий пакет білого кольору, який поклав на підлогу, звідти дістав коробку коричневого кольору всередині якої знаходились 20 металевих предметів коричневого кольору зовні схожих на бойові патрони. Крім того, ОСОБА_7 з вказаного пакету видав 50 металевих виробів жовтого кольору зовні схожих на боєприпаси. Крім того, ОСОБА_7 надав 10 предметів жовтого кольору з резиновим наконечником чорного кольору, 29 предметів чорного кольору з резиновими наконечниками, металевий предмет еліпсоподібної форми з ребристою поверхнею пустотілою всередині. Дані предмети було вилученого.
Згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 26.04.2018 року 20 металевих предметів зовні схожих на бойові припаси на задній частині яких знаходились написи на верхній частині «539» на нижній «75»; 50 металевих предметів зовні схожих на бойові припаси на задній частині кожного з яких знаходився напис «9 mm MAKAROV»; 39 металевих предметів з резиновими наконечниками на задній частині кожного з яких знаходився напис «Л», поміщено до спецпакета експертної служби № 2809598 та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001667 і поміщено до камери схову Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Відповідно до висновку експерта №206 від 21.05.2018 року 99 патронів, надані на дослідження, являються бойовими припасами. 20 патронів, які надані на дослідження, є бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - автоматними патронами калібру 7,62x39 мм зразку 1943 року призначеними для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС), виготовлені на заводі в м. Тула 1975 року випуску. 50 патронів, які надані на дослідження, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова ПМ та Стечкіна АПС, виготовлені на КНВО «Форт», Україна, м. Вінниця. 29 патронів, які надано на дослідження, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - малокаліберними спортивно - мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ - 8», «ТОЗ -8М», «ТОЗ - 11», «ТОЗ - 99», «ТОЗ - 17», «ТОЗ - 78» та інших калібру 5,6 мм. Дані патрони придатні для стрільби, виготовлені заводським способом.
З протоколу огляду предмету від 30.04.2018 року вбачається, що предметом огляду був вміст спецпакету НПУ ГСУ №441371 на якому спостерігаються надписи, фабула: вилучення металевого предмета по вул. Стеценка, 60 у гр. ОСОБА_14 ; вилучено металевий предмет еліпсоїдної форми з ребристою поверхнею пустотілий всередині; слідчий ОСОБА_15 та його особистий підпис; поняті ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та їх особисті підписи; дата та час пакування: 25.04.2018; ЄРДР № 0001667 від 26.04.2018. При відкриті пакета в ньому знаходився металевий еліпсоподібний предмет коричневого кольору зі слідами корозії металу, з ребристою поверхнею, пустотілий всередині. Даний предмет за зовнішніми ознаками схожий на корпус ручної осколкової гранати Ф-1. Після огляду даний предмет разом з первинним пакетом поміщені до спецпакету експертної служби МВС України № 0910639. В ході огляду даного предмету спеціалістом-вибухотехніком був складений Акт перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 30.05.2018 року.
Відповідно до Акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 30.05.2018 року, на момент огляду металевого еліпсоподібного предмету коричневого кольору зі слідами корозії металу, з ребристою поверхнею, пустотілого всередині, за зовнішніми ознаками схожого на корпус ручної гранати Ф-1, вибухонебезпечних матеріалів виявлено не було.
Відповідно до висновку експерта №50 від 21.06.2018 року наданий на експертизу металевий предмет еліпсоїдної форми з ребристою поверхнею (об`єкт дослідження) є пустотілим корпусом оборонної осколкової ручної гранати Р-1 зразка 1915 французької армії промислового виробництва військового призначення, до категорії бойового припасу не відноситься.
Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
При цьому, огляд місця події найчастіше є невідкладною слідчою дією, тому він є слідчою дією, яка у невідкладних випадках може бути проведена до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
З протоколу огляду місця події від 25.04.2018 року та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що місцем проведенням огляду була земельна ділянка навпроти будинку АДРЕСА_2 . На даній земельній ділянці знаходився громадянин чоловічої статі, який представився ОСОБА_7 , та за добровільної згоди видав з правої внутрішньої кишені куртки поліетиленовий пакет білого кольору, який поклав на підлогу, звідти дістав коробку коричневого кольору всередині якої знаходились 20 металевих предметів коричневого кольору зовні схожих на бойові патрони. Крім того, ОСОБА_7 з вказаного пакету видав 50 металевих виробів жовтого кольору зовні схожих на боєприпаси. Крім того, ОСОБА_7 надав 10 предметів жовтого кольору з резиновим наконечником чорного кольору, 29 предметів чорного кольору з резиновими наконечниками, металевий предмет еліпсоподібної форми з ребристою поверхнею пустотілою всередині. Дані предмети було вилученого. Даний протокол підписано обвинуваченим та понятими. Як зазначено в протоколі, дані в протоколі записано вірно, скарг та зауважень не надходило.
Як вбачається із заяви ОСОБА_7 від 25.04.2018 року він дав добровільну згоду на проведення поверхневого огляду.
Таким чином колегія суддів апеляційного суду переконана, що суд першої інстанції, дослідивши надані докази, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, згідно якого не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону при проведенні такої слідчої дії, згідно наданих доказів, огляд місця події проводився у межах кримінального процесуального закону, про що складено відповідний протокол, який відповідає нормам чинного законодавства.
Також судом першої інстанції дана правильна оцінка позиції обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений злочину не вчиняв, в обвинувальному акті не вказано час та місце вчинення злочину, мала місце провокація злочину працівниками поліції, допущено помилки в реєстрі матеріалів досудового розслідування при зазначенні дат проведення процесуальних дій, суд зазначає таке.
Зокрема, об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, утворює носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
При цьому, часом вчинення злочину є певний період, протягом якого вчинялося кримінальне правопорушення. Дана ознака впливає на кваліфікацію в тому випадках, коли вона передбачена в диспозиції відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Однак, в даному випадку, час та місце придбання бойових припасів не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт містить відомості, передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт було вручено обвинуваченому та його захиснику. Однак, клопотань про повернення з даних підстав обвинувального акта прокурору під час підготовчого судового засідання не заявлялося.
Таким чином, доводи захисника обвинуваченого про неконкретність обвинувачення, зокрема, не встановлення конкретного місця, часу і дати вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції правильно вважає безпідставними.
Встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані 26.04.2018 р. за № 0001667, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Дата надхоження заяви, повідомлення або виявлення з іншого джерела - 25.04.2018 року.
Таким чином відомості про кримінальне правопорушення внесені на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
Зокрема, із рапорту о/у УКР ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 25.04.2018 року вбачається, що ним спільно з старшим о/у УКР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 було помічено чоловіка схожого на особу, яка здійснила крадіжку, відповідно до орієнтування. Підійшовши до останнього, йому було роз`яснено причину зупинки та відповідно ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» у було перевірено його документи та встановлено анкетні дані ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Під час чого останній помітно нервував. Також ОСОБА_7 було перевірено по АІПС «АРМОР» та встановлено, що він неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти безпеки громадян. В подальшому ОСОБА_7 на питання чи має він при собі заборонені речі відповів, що не має, тому відповідно ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку і на дотик відчувалось, що у внутрішній кишені куртки, в яку одягнений ОСОБА_7 , наявний об`ємний предмет. На питання, що у кишені, ОСОБА_7 розповів, що 24.04.2018 року збирав металобрухт на сміттєзвалищі, яке знаходиться неподалік с. Писарівки Калинівського району Вінницької області, перебираючи металеві бляшанки, в одній з них, він знайшов 20 патронів калібру 7,62 мм та ще 79 патронів, проте їх калібр йому не відомий. Вказані патрони склав до пакету та приїхав до м. Вінниці для того, щоб їх продати. В зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу та в присутності понятих ОСОБА_7 дістав із правової внутрішньої кишені пакет, який поклав на землю. У вказаному пакеті було виявлено 99 предметів зовні схожих на бойові припаси.
Враховуючи наведене вище, у даному випадку дотримані вимоги ч. 5 ст. 214 КПК України, а допущені помилки в реєстрі матеріалів досудового розслідування при зазначенні дат проведення процесуальних дій, не можуть спростовувати належність та допустимість всіх доказів у кримінальному провадженні.
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те що обвинувачений злочину не вчиняв та мала місце провокація злочину працівниками поліції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2018 було задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 про надання доручення органу досудового розслідування та доручено органу досудового розслідування - Лівобережному відділенню поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області провести слідчі (розшукові) дії для перевірки обставин щодо того, чи перебували працівники поліції: ст. о/у УКР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 та ст. о/у УКР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 25 квітня 2018 року при виконанні службових обов`язків, якщо перебували, то де саме (із зазначенням міста та вулиці), для виконання яких службових обов`язків та в який період часу.
На виконання даної ухвали, 06.02.2019 року до суду надійшла інформація про те, що 25.04.2018 року капітан поліції старший оперуповноважений УКР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 та старший лейтенант поліції старший оперуповноважений УКР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 у відпустці не перебували.
Крім того, в наданих на виконання ухвали суду матеріалах, вказано зокрема, що відповідно до Положення про управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області працівники підрозділу здійснюють поліцейські послуги у сферах охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави від злочинних посягань та протидії злочинності, а також виявлення і припинення тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень проти особи та проти власності, розшук осіб, які вчинили такі правопорушення. Також, відповідно до Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», працівники підрозділів кримінальної поліції здійснюють оперативно-розшукову діяльність, яка виражається у пошуку і фіксації фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави. Безпосередньо оперативно-розшукова діяльність здійснюється за допомогою системи гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів. Відповідно до наказу Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 «Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України», відомості у сфері здійснення оперативно-розшукової діяльності, а також відомості про безпосередні функції та завдання органів та підрозділів поліції, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність становлять службову інформацію та мають гриф обмеження доступу «Для службового користування». В зв`язку з чим надання інформації про перебування на службі 25 квітня 2018 року старшого оперуповноваженого УКР ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 та оперуповноваженого УКР ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та підтверджуючих документів про це, є порушенням нормативно-правових документів, які регламентують діяльність управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області.
Крім того встановлено, що згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та зобов`язано уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Хмельницькому, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням обвинуваченого ОСОБА_7 про вчинення злочину працівниками правоохоронного органу.
На виконання даної ухвали 24.10.2019 року на адресу суду з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому надійшло повідомлення та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з яких вбачається, що на підставі ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2019 року за клопотанням захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про можливе вчинення працівниками правоохоронних органів Вінницької області перевищення влади або службових повноважень, 01.08.2019 р. до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000637 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, про що було направлено повідомлення ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що усі докази по кримінальному провадженню є допустимими, оскільки вони отримані без істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд.
Колегія суддів звертає увагу на те, що провокаційна діяльність, це діяльність особи, спрямована на виникнення у іншої особи бажання до вчинення різного роду дій, що тягнуть для останнього настання шкідливих наслідків. Початковий момент провокації - дія, спрямована на створення обстановки, яка викликає намір вчинити злочин. Кінцевий момент - виникнення у особи наміру вчинити злочин або взяти участь у його вчиненні.
Проте, судом не було встановлено, яка саме активна поведінка службових осіб правоохоронного орану мала місце, які форми провокації були застосовані щодо обвинуваченого, які були створені умови і обставини, що викликали у ОСОБА_7 намір вчинити злочин. Тому твердження обвинуваченого, що виявлені у нього працівниками поліції боєприпаси є результатом можливої провокації правоохоронних органів, є припущенням, яке не було підтверджено у суді першої інстанції.
Таким чином як під час судового провадження у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції сторонами кримінального провадження не надано належних та допустимих доказів, які б на час ухвалення місцевим судом даного вироку спростовували б висунуте ОСОБА_7 обвинувачення та доводили вчинення працівниками правоохоронних органів Вінницької області перевищення влади або службових повноважень.

Окрім того, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що під час досудового розслідування він неодноразово спілкувався з працівниками правоохоронних органів з приводу вчинення злочину, разом з тим, суду не надано жодних доказів того, що під час досудового розслідування обвинувачений звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами або ж скаргами на дії даних працівників.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» N3 від 26 квітня 2002 року, звертає увагу судів на те, що під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч.3 ст.263 КК України, є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-які із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 самостійно та добровільно намагався здати органам влади бойові припаси до моменту його зупинення працівниками поліції та їх вилучення, маючи можливість і надалі їх зберігати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що під час судового провадження у суді першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 349 КПК України судом досліджені докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження, зокрема, допитано свідків, обвинуваченого та досліджені інші надані докази. Клопотань про дослідження будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування висунутого ОСОБА_7 обвинувачення учасники судового провадження не заявляли.

Таким чином, апеляційний суд переконаний, що дослідивши і проаналізувавши надані суду докази - кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою.

Колегія суддів вважає, що розгляд кримінального провадження судом проведено в повному об`ємі, ретельно з`ясовано всі обставини, що мають істотне значення для прийняття судового рішення.

У відповідності до вимог ст.. 8 ч. 2 та ст.. 9 ч. 5 КПК України, принцип Верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_8 Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінального правопорушення саме в тому об`ємі, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 , та і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Також колегія судді апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про наявність на його думку достатніх підстав для змінити вироку місцевого суду та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням.

Зокрема, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції згідно вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти громадської безпеки, зокрема двічі за ст. 263 КК України.

Окрім цього, судом також враховано, що за місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, до затримання працевлаштований не був.

Обставин, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочинів.

Згідно положень частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про наявність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з встановленням іспитового строку, зокрема посилаючись на стан здоров`я ОСОБА_7 не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки ні у органів досудового слідства, а ні у суду першої інстанції, не викликало сумнівів у психічній повноцінності особи обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки, згідно медичних довідок, які наявні в матеріалах кримінального провадження, обвинувачений психічними хворобами не страждав, за медичною допомогою не звертався, відповідного лікування не проходив та відповідно не перебуває на обліку лікаря психіатра та нарколога (а.с.7, 8, 35 т.2).
Окрім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2019 обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи обвинуваченого, оскільки під час судового провадження не встановлені обставини, які б давали підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно-небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.
При цьому, судом також вірно зазначено, що належних доказів того, що ОСОБА_7 навчався у допоміжній школі-інтернат, перебував на обстеженні та лікуванні у Вінницькій психіатричній лікарні ім. академіка Ющенка, а також те, що саме у зв`язку з наявністю з медичними документами у нього розладу психічної діяльності або психічного захворювання, визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у військовий час, суду надано не було.

Крім того, суд першої інстанції вірно не визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття або ж активне сприяння розкриттю злочину, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину повністю не визнав, що свідчить про відсутність критичного ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину. Ніяких виключних пом`якшуючих покарання обставин суду не надано.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, враховуючи встановлені обставини даного кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов вірного та цілком обґрунтованого висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення нових злочинів буде покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання щодо ОСОБА_7 буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважаєоскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його зміни, як того просить у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого,оскільки доводи, викладені в зазначеній скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2019 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4