Дата документу 30.04.2020 Справа № 554/2590/20
Провадження №1кс/554/4070/2020
У Х В А Л А
Іменем України

30 квітня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та просив суд поновити строк для подачі скарги на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви. Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві внести до ЄРДР відповідні дані про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_2 від 18.01.2019 року.

В обґрунтування скарги вказав, що 08.11.2019 року та повторно 27.11.2019 року заявник звернувся до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві із заявою про вчинення на його думку кримінального правопорушення за фактом постановлення суддями завідомо неправосудної постанови від 26.06.2019 року. Неотримавши ніяких відомостей, 16.01.2020 року заявник звернувся з клопотанням про надання інформації до ДБР розташованого у м.Полтаві. 13.03.2020 року на електронну адресу заявника надійшли копії листів від 10.12.2019 року та від 17.02.2020 року від ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, в яких вказано що за результатами звернень, в межах компетенції ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, встановлено, що у вказаних заявах не вказано об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень , віднесених до підслідності слідчих ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.
Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій прохав суд проводити розгляд скарги за його відсутності та прохав її задовольнити.

Слідчий та прокурор до суду не з`явилися. Відповідно до ст.306 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.11.2019 року та повторно 27.11.2019 року заявник звернувся до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві із заявою про вчинення на його думку кримінального правопорушення за фактом постановлення суддями завідомо неправосудної постанови від 26.06.2019 року.
В заяві про вчинення кримінального правопорушення вказав, що ухвалою Амур Нижньодніпровського суду м.Дніпропетровська від 09.11.2018 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур Нижньодніпровського ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 задоволено частково. Постановю Дніпровського апеляційного суду від 26.06.2019 року скасовано ухвалу від 09.11.2018 року. Постановою Верховного Суду від 16.10.2019 року скасовано ухвалу апеляційного суду від 26.06.2019 року. У зв`язку з цим, на думку заявника суддями апеляційного суду, а саме головуючою ОСОБА_4 , суддями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було вчинено злочин, а саме постановлення завідомо неправосудного рішення.
16.01.2020 року заявник звернувся з клопотанням про надання інформації до ДБР розташованого у м.Полтаві.
13.03.2020 року на електронну адресу заявника надійшли копії листів від 10.12.2019 року та від 17.02.2020 року від ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, в яких вказано що за результатами звернень, в межах компетенції ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, встановлено, що у вказаних заявах не вказано об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень , віднесених до підслідності слідчих ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.3 розділу ІІ Положення).

Внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що заява від 08.11.2019 та 27.11.2019 року подані ОСОБА_2 не містить відомостей, які б вказували на вчинення суддями Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 конкретного злочину, заява не містить фактичних обставин вчинення злочину та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з незгодою з рішенням суддів винесеними під час здійснення правосуддя.
Фактично заява за своїм змістом не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а є заявою, в якій заявник висловлює свою незгоду з рішеннями суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно ст. 14ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до п.42 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд у першій інстанції, в апеляційному та касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, відповідно до процесуального законодавства. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів ,які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначила, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання

Оскільки заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь, то підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає скаргу не обґрунтованою, а тому вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила,-

Поновити строк для подачі скарги на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви.

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР по заяавм від 08.11.2019 та 27.11.2019 року- залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1