Житомирський апеляційний суд
Справа №278/480/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника органу пробації ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №278/480/20 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року, задоволено подання начальника Житомирського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області та звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18.01.2018 у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що поведінка ОСОБА_9 свідчить про те, що вона стала на шлях виправлення і підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Житомирського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженої ОСОБА_9 . При цьому, звертає увагу, що відносно засудженої 04.05.2019 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000382 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 у вказаному провадженні направлено до суду і в подальшому ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 18.07.2019 кримінальне провадження закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Зазначає, що закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України не є реабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження, при цьому, нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Посилаючись на наведене, наголошує, що внаслідок незаконно постановленої ухвали суду засуджена ОСОБА_9 уникає покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України. Одночасно, звертає увагу, що ОСОБА_9 систематично вчиняла правопорушення, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, зокрема 23.10.2018 за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП та 15.01.2019 за ст.173 КУпАП. Підсумовуючи свої апеляційні вимоги, прокурор вважає, що зазначені факти з урахуванням положень ч.3 ст.166 КВК України є свідченням небажання ОСОБА_9 стати на шлях виправлення та в сукупності із фактом вчиненням засудженою нового злочину в період іспитового строку є беззаперечною підставою для скасування іспитового строку засудженій ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурорів, які просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника органу пробації, яка просила оскаржену ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження і особової справи ОСОБА_9 , доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Як вважає суд апеляційної інстанції, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.
Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
З огляду на ч.2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.
Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.
В ході апеляційної перевірки матеріалів судового провадження №278/480/20 встановлено те, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18.01.2018 ОСОБА_9 засуджена за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК країни звільнено засуджену від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Згідно до ст.76 КК України на останню покладено відповідні процесуальні обов`язки (а.о.с.2-3).
20.02.2020 до Житомирського районного суду Житомирської області було направлено подання начальника Житомирського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про звільнення засудженої ОСОБА_9 від відбування покарання призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18.01.2018 по закінченню іспитового строку.
Згідно подання начальника Житомирського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, під час відбування покарання з випробуванням засуджена ОСОБА_9 обов`язки, покладені на неї судом, виконувала належним чином, до кримінальної відповідальності не притягалася, однак притягалася до адміністративної відповідальності (23.10.2018 за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП та 15.01.2019 за ст.173 КУпАП), за що була застережена у виді письмового попередження (а.п.1).
На підставі зазначеного подання, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість на підставі ч.1 ст.78 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання за закінченням іспитового строку, оскільки поведінка останньої свідчить про те, що вона стала на шлях виправлення.
З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.
При цьому, обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі про те, що протягом визначеного іспитового строку засуджена систематично вчиняла правопорушення, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, не узгоджується з вимогами ч.3 ст.166 КВК України.
Так, у відповідності до положень ч.3 ст.166 КВК України, в разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
При цьому, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Дійсно, за час іспитового строку засуджена ОСОБА_9 двічі була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме, 23.10.2018 за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП та 15.01.2019 за ст.173 КУпАП (а.о.с.78, 79, 81), разом з цим, у відповідності до вимог ст.166 КВК України, відносно неї були застосовані відповідні письмові попередження (а.о.с.84), при цьому, згідно вимог закону вчинення останньою цих адміністративних правопорушень не носило систематичного характеру.
У відповідності до матеріалів особової справи №13/2018, за період перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації відносно засудженої ОСОБА_9 04.05.2019 в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження №0000382 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Разом з цим, в подальшому, ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 18.07.2019 (а.о.с.98), вище вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.
В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, з огляду на вимоги п.7 ч.1 ст.284 КПК України, відсутність нового вироку щодо засудженої, та те, що закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення не свідчить про вчинення засудженою ОСОБА_9 нового злочину в силу презумпції її невинуватості, яка є однією із загальних засад кримінального провадження - п.10 ч.1 ст.7 КПК України.
Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, які дають достатні підстави для застосування відносно ОСОБА_9 ч.1 ст.78 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є непереконливими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року, якою задоволено подання начальника Житомирського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області та звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18.01.2018, у зв`язку із закінченням іспитового строку, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :