465/6991/19
1-в/465/317/19
У Х В А Л А
судового засідання

20.12.2019 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

Головуючого- судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

адвоката- ОСОБА_4

представника заявника лікаря психіатра- ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові заяву в.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 звернувся в суд із письмовою заявою на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заяву посилається на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 02.08.2017 до даного часу знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017 про зміну примусового заходу медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом на примусове лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.
20.09.2008 знаходився у своєму житловому будинку в с. Старе Село, Пустомитівського району, Львівської області разом з своєю мамою ОСОБА_8 . Перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вирішив її вбити. З цією метою він взяв кухонний ніж, тримаючи його в руці підійшов до ОСОБА_8 , яка знаходилась в коридорі будинку. З метою виконання спланованого ним злочину, він лезом кухонного ножа почав завдавати потерпілій численні удари у життєво важливі органи, а саме завдав ножові поранення у горло, живіт та спину, що спричинило смерть потерпілої. Переконавшись, що від завданих ним ушкоджень ОСОБА_8 померла на місці вчиненого злочину, він переніс труп потерпілої у комору будинку.
У зв`язку з порушенням кримінальної справи за ч. 4 п. 2 ст. 115 КК України проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу (Акт № 280 від 12.11.2008) у результаті якої комісія прийшла до висновку, що: « ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного розладу особи та поведінки внаслідок епілепсії з частими поліморфними судомними нападами та пароксизмальними розладами свідомості по типу сутінкових станів. За своїм психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 перебував у стані сутінкового розладу свідомості, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом».
Згідно Ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27.01.2009 до ОСОБА_7 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. З 13.05.2009 до 19.05.2015 перебував на лікуванні у ДЗ «УПЛСН МОЗ України».
Згідно Ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2015 хворому змінено вид примусового заходу медичного характеру з перебування на примусовому лікуванні у лікарні із суворим наглядом на лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. З 19.05.2015 до 02.08.2017 знаходився на примусовому лікуванні у відділенні із посиленим наглядом Волинської обласної психіатричної лікарні № 2 смт. Олика.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017 вид примусових заходів медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом змінено на продовження примусового лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово оглядався комісіями лікарів-психіатрів 30.11.2017, 29.05.2018, 27.12.2018, 24.05.2019, яка щоразу приходила до висновків про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Відповідні заяви на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_7 були надіслані на адресу Франківського районного суду м. Львова. Дані заяви були розглянуті та задоволені Франківським районним судом м. Львова 21.03.2018 та 26.07.2018, 05.02.2019, 01.07.2019.
У результаті проведеного комплексного лікування - нейролептики (Аміназин), стабілізатори настрою/протиепілептичні (Вальпроком хроно, Енкорат хроно, Ламотрин), антидепресанти (Доксепін); діуретики (Фуросемід, Маніт, Трифас, Діакарб), р-ни електролітів (розчин Магнію сульфату, фізіологічний розчин), симптоматичні засоби (Мефенамінова кислота, Кларитин, Бі-септ), загальнозміцнююче лікування та курс реабілітаційних заходів у відділенні (перегляд телепередач, читання періодичної преси, прогулянки по внутрішньому дворику відділення) психічний стан пацієнта дещо стабілізувався - став спокійнішим, впорядкувався в поведінці, вдалося досягнути зниження частоти судомних нападів. Проте досягнути суттєвого покращення його стану на даний час не вдалося: за час перебування у 23-му відділенні й надалі спостерігались часті судомні пароксизми, зокрема відмічалися розгорнуті генералізовані тоніко-клонічні судомні напади тривалістю 1-5 хв., що супроводжувалися втратою свідомості, виділенням піни з рота, вираженими вегетативними порушеннями. Після нападів хворий деякий час залишався дезорієнтованим і агресивним. Також були зафіксовані пароксизмальні стани з руховим збудженням, що супроводжувались порушенням свідомості (сутінкові стани), коли раптово починав кидатись в довільному напрямку, намагаючись бити усіх оточуючих. Окрім цього мали місце часті міоклонічні пароксизми. Водночас пацієнт не усвідомлює необхідності тривалого та систематичного прийому підтримуючого лікування. Мислення пацієнта залишається тугорухомим, надмірно деталізованим, конкретно предметним, в`язким, із схильністю до застрягань. Емоційно є лабільний, схильний до імпульсивних та агресивних дій, також є впертий, образливий, схильний застрягати на конфліктних ситуаціях. Рівень активної уваги різко послаблений. Імпульс - контроль знижений. Пам`ять на минулі та поточні події порушена за органічним типом. Критика до скоєного залишається поверхневою.
Таким чином, враховуючи наявність частих поліморфних (генералізовані тоніко- клонічні судомні, пароксизмальні розлади свідомості по типу сутінкових станів з руховим збудженням, міоклонічні напади) епілептичних нападів та виражених характерологічних змін особистості по епі-типу, дисфорій, наростаючого (до рівня помірно вираженого) інтелектуально-мнестичного зниження та відсутність критики до власного захворювання, утримується високий ризик скоєння суспільно небезпечних дій під час перебування у сутінкових станах.
На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 22.11.2019 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 80 від 22.11.2019), яка прийшла до висновку що: «на момент огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи та поведінки внаслідок епілепсії з частими поліморфними (генералізовані тоніко-клонічні судомні, пароксизмальні розлади свідомості по типу сутінкових станів з руховим збудженням, міоклонічні напади) епілептичними нападами (зокрема й серійними) та вираженими характерологічними змінами особистості по епі-типу, дисфоріями, наростаючим (до рівня помірно вираженого) інтелектуально-мнестичним зниженням. За своїм психічним станом та враховуючи відсутність критики до скоєного та власного захворювання, що є факторами ризику скоєння повторних суспільно небезпечних дій, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».
Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», заявник просить суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Представник заявника в судовому засіданні- лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, мотивуючи тим, що у хворого відсутня критика до свого психічного стану та вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву Комунального закладу підтримав.

Хворий у судовому засіданні не заперечив щодо продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному закладі.

Прокурор в судовому засіданні з доводами заявника та його представників погодилась, просила суд задовольнити заяву.
Заслухавши доводи заявників думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відповідно до ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017. ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, висновок № 80 від 22.11.2019, що дійшла висновку, що: «на момент огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи та поведінки внаслідок епілепсії з частими поліморфними (генералізовані тоніко-клонічні судомні, пароксизмальні розлади свідомості по типу сутінкових станів з руховим збудженням, міоклонічні напади) епілептичними нападами (зокрема й серійними) та вираженими характерологічними змінами особистості по епі-типу, дисфоріями, наростаючим (до рівня помірно вираженого) інтелектуально-мнестичним зниженням. За своїм психічним станом та враховуючи відсутність критики до скоєного та власного захворювання, що є факторами ризику скоєння повторних суспільно небезпечних дій, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».
Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст. 17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 (шість) місяців, здійснюється судом на підставі заяви психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.

Дослідивши надані суду письмову заяву з додатками, з`ясувавши питання, передбачені ст. 512-514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, лікуючого лікаря, пояснення хворого, думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 503 - 514 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.
На ухвалу може бути подано апеляцію протягом 7 (семи) днів з часу її проголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Суддя ОСОБА_9