У Х В А Л А Справа № 932/1191/20

Провадження № 1-кс/932/778/20

10 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представниці власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання директора товариства з обмеженою відповідальність «Естейт 2020» ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2020 року директор ТОВ «Естейт 2020» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року.

Клопотання обґрунтував наступним чином. Так, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2020 року накладено арешт на нерухоме майно у вигляді приміщення АДРЕСА_1 . Це майно належить на праві власності ТОВ «Естейт 2020», яке не має жодного відношення до кримінального провадження № 0002639, що відкрито 31.10.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Представник ТОВ «Естейт 2020» не брав участі у розгляді клопотання про арешт майна. Арешт на об`єкт нерухомості накладено не обґрунтовано, оскільки є очевидним, що нерухомість не може бути сама по собі знаряддям вчинення злочину, а не будучи знаряддям вчинення злочину, нерухомість не могла зберегти слідів учинення злочину, відтак, її віднесення до речових доказів по кримінальному провадженню, є безпідставним. ТОВ «Естейт 2020» є добросовісним набувачем майна, тому його майно може бути обтяжено арештом тільки з метою збереження речового доказу, яким приміщення не є. Ухвала слідчого судді не обґрунтована на предмет розгляду клопотання без виклику власника майна; слідчим суддею не надано оцінки розумності та співмірності такого заходу забезпечення кримінального провадження, як втручанню держави у право власника майна; слідчим суддею не враховано вартість нерухомого майна, на яке накладено арешт; слідчим суддею не враховано, що склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, фактично відсутній; посадовим особам ТОВ «Естейт 2020» про підозру у вчиненні злочину не повідомлялось; розмір шкоди, завданої злочином, не визначено. Не зазначення в ухвалі слідчого судді цих обставин, як мотивів накладення арешту на майно, є процесуальними порушеннями і свідчить про те, арешт накладено не обґрунтовано.

В судовому засіданні, яке відбулось 14 лютого 2020 року, представниця власника майна пояснила, що ОСОБА_4 , як стягувач у виконавчому провадженні, в рахунок погашення заборгованості боржника ТОВ «Нерухомість Дніпра 2019», отримав задоволення своїх грошових вимог за рахунок приміщення № НОМЕР_1 у будинку № 14 по вул. Тополиній у м. Дніпрі. Державний виконавцем, за наслідками проведення публічної процедури продажу нерухомого майна у вигляді аукціону, було складено акт та постанову про передачу майна, в рахунок погашення боргу, стягувачеві, оскільки ним було виявлено письмове бажання залишити собі майно, на яке можливо звернути стягнення. У подальшому ОСОБА_4 засновано ТОВ «Естейт 2020» та внесено до статутного капіталу це нерухоме майно.

Відповідно до наданих представницею позивача пояснень у судовому засіданні, що відбулось 21 лютого 2020 року, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна не володів доказами про належність майна до комунальної чи державної власності, а так само на мав доказів того факту, що попередніми власниками майно набуто із використанням підроблених документів. Відтак, не володіючи такими доказами, слідчий суддя не міг вважати доведеною подію злочину і арешт наклав не обґрунтовано. Надала для приєднання до матеріалів справи копію розширеного витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.02.2020 року; копію договору позики від 29 березня 2019 року, що укладений ОСОБА_4 із ТОВ «Нерухомість Дніпра 2019»; копію виконавчого напису нотаріуса від 04 квітня 2019 року; копію постанови приватного виконавця ОСОБА_5 від 04 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60800694; копію постанови приватного виконавця ОСОБА_5 від 05 грудня 2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу; копію акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 05 грудня 2018 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09 грудня 2019 року; копію постанови приватного виконавця ОСОБА_5 від 26 грудня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу; копію рішення від 31 січня 2020 року про утворення ТОВ «Естейт 2020» та внесення до статутного капіталу, як внеску, приміщення 15 по вул. Тополиній, 14 у м. Дніпрі; копію акту приймання-передачі майна від 03 лютого 2020 року; копію витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04 лютого 2020 року.

Слідчий та прокурор судовому засіданні, яке відбулось 21 лютого 2020 року, заперечували проти задоволення клопотання про скасування арешту майна. Пояснили, що приміщення АДРЕСА_2 протиправно, на підставі підробленого судового рішення, вибуло із комунальної власності територіальної громади м. Дніпра та багаторазово змінювало своїх власників. Внаслідок того, що приміщення вибуло із комунальної власності шахрайським шляхом, воно є предметом злочинного посягання, а відтак, відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Через те, що майно є речовим доказом по кримінальному провадженню, слідчим суддею обґрунтовано накладено на нього арешт, не дивлячись на те, що ТОВ «Естейт 2020» не має відношення до вчинення злочину. На цей час потреба в арешті майна не відпала, оскільки досудове розслідування триває і проводяться слідчі дії. В кримінальному провадженні допитано одного із попередніх зареєстрованих власників майна ОСОБА_6 , який повідомив, що ніколи не був власником вказаного приміщення і припускає, що для оформлення права власності на нього міг бути використаний втрачений ним раніше паспорт, за допомогою якого невстановлені особи оформили на його ім`я кілька кредитів. Надали копію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року; копію відповіді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2020 року; копію відповіді Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2019 року.

У судовому засіданні представниця власника майна клопотання про скасування арешту підтримала та прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні його тексту. Додатково пояснила, що арешт на майно накладено не обґрунтовано, оскільки право комунальної власності на це майно ніколи зареєстровано не було, що підтверджується наданою нею відповіддю із КП «ДМБТІ» ДОР та наданими раніше витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заява ОСОБА_7 , як голови міськради, про вчинення злочину, доказом права власності територіальної громади на приміщення АДРЕСА_2 , не є. Оскільки будь-які докази того, що набуте ТОВ «Естейт 2020» нерухоме майно належало до комунальної власності відсутні, є недоведеною подія злочину, а відтак арешт накладено не обґрунтовано.

Розглянувши клопотання, дослідивши наданні до нього додатки, заслухавши пояснення представниці власника майна в його обґрунтування, заперечення слідчого та прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002639, що відкрито 31 жовтня 2019 року за заявою Дніпровської міської ради, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Як вбачається із ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року по справі № 932/1191/20, про арешт майна, невстановлені особи, використовуючи завідомо підроблені офіційні документи про право власності, шляхом обману, заволоділи нерухомим майном, яке перебуває на балансі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності із нерухомістю» Дніпровської міської ради, що належить територіальній громаді м. Дніпра, в особі міськради. Так, 29 січня 2020 року слідчий СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про арешт майна. Це клопотання слідчим суддею розглянуто 30 січня 2020 року без виклику власників майна. Слідчим суддею зазначено, що підставою реєстрації права власності на нерухоме майно, яке саме не вказано, стала, в тому числі, виготовлена на замовлення приватного виконавця ОСОБА_5 , технічна документація. Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що нерухоме майно, яке саме ним не вказано, є об`єктом кримінально-протиправних дій, зберегло на собі сліди злочину або містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому існує ризик його приховування чи знищення, як речового доказу, власником, що і є підставою для арешту майна.

Як вбачається із копії договору від 29 березня 2019 року, що посвідчений ПНДМНО ОСОБА_9 , між ОСОБА_4 та ТОВ «Нерухомість Дніпра 2019» укладено договір позики, за умовами якого товариство зобов`язалось повернути ОСОБА_4 у строк до 01 квітня 2019 року грошові кошти у сумі 738 200 гривень 80 копійок. Внаслідок невиконання цього зобов`язання, 04 квітня 2019 року ПНДМНО ОСОБА_9 за № 3647 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ТОВ «Нерухомість Дніпра 2019» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 738 200 гривень 80 копійок. На підставі цього виконавчого напису, 04 грудня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № 60800694. 05 грудня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_5 прийнято постанову про передачу стягувачу ОСОБА_4 , на підставі заяви боржника - ТОВ «Нерухомість Дніпра 2019», в рахунок погашення боргу, нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Факт передачі майна боржником стягувачу засвідчено актом приватного виконавця від 05 грудня 2019 року.

09 грудня 2019 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_10 , на підставі вказаного акту та постанови приватного виконавця від 05 грудня 2019 року, проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 192133573.

ОСОБА_4 , згідно із посвідченим ПНДМНО ОСОБА_10 рішенням від 31 січня 2020 року, є одноособовим засновником ТОВ «Естейт 2020» та вніс до статутного капіталу товариства, як майновий внесок, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Факт внесення нежитлового приміщення АДРЕСА_1 до статутного капіталу ТОВ «Естейт 2020» підтверджується актом приймання передачі майна від 03 лютого 2020 року, що посвідчений ПНДМНО ОСОБА_10 03 лютого 2020 року, на підставі вказаного рішення від 31 січня 2020 року та акту від 03 лютого 2020 року, ПНДМНО ОСОБА_10 проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Естейт 2020» на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 198915615.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 201061529, власниками нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , були: ОСОБА_4 у період часу з 09 грудня 2019 року по 03 лютого 2020 року; ТОВ «Нерухомість Дніпра 2019» у період часу з 13 березня 2019 року по 09 грудня 2019 року; ОСОБА_11 у період часу з 06 серпня 2016 року по 13 березня 2019 року; ОСОБА_12 у період часу з 28 січня 2016 року по 06 серпня 2016 року; чинним власником з 03 лютого 2020 року є ТОВ «Естейт 2020».

Підставою реєстрації права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 стало рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року по справі № 2-1169.

Як вбачається із копії цього рішення, що надана слідчим у судовому засіданні, за ОСОБА_12 визнано у судовому порядку право власності на низку об`єктів нерухомості, в тому числі і на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Згідно із відповіддю Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року, перевіркою алфавітних покажчиків архіву суду за період часу 1999-2000 рр., справу, де стороною є ОСОБА_12 , не виявлено. Тому, слідчому рекомендовано звернутись до слідчому із аналогічним клопотанням до Дніпровського районного суду м. Києва. Відповідно до змісту листа Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року, перевіркою алфавітних покажчиків архіву суду за 2000 рік, справу, де стороною є ОСОБА_13 , не виявлено.

Отже, з урахуванням цих доказів, дійсно існують підстави вважати те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року по справі № 2-1169 може бути підробленим.

Однак, згідно із листом КП «ДМБТІ» ДМР від 27 лютого 2020 року, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі на будинок по АДРЕСА_3 , відомості про власника нежитлового приміщення № 105, відсутні.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховую те, що до моменту передання функцій державних реєстраторів прав власності на нерухоме майно відповідним службам при Міністерстві юстиції України, а пізніше виконавчим органам місцевого самоврядування, нотаріату та ліцензованим реєстраторам, такі функції, згідно із Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджений наказом Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року за N 7/5, виконували бюро технічної інвентаризації нерухомості.

Через це, вважаю надану у судовому засіданні довідку КП «ДМБТІ» ДМР від 27.02.2020 року про відсутність у інвентаризаційній справі на будинок по АДРЕСА_3 , інформації про власника майна у вигляді нежитлового приміщення № 105, станом на 31 грудня 2012 року, належним доказом та таким, що спростовує доводи слідчого про вибуття цього майна у протиправний спосіб із комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. Беру до уваги і те, що слідчий та прокурор, будучі обізнані про час, день, місце розгляду клопотання, суть порушеного у ньому питанні, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, і мені, як слідчому судді, будь-яких письмових підтверджень про те, що нежитлове приміщення перебувало на балансі міськради чи її виконавчих органів, як об`єкт комунальної власності, не надали. У зв`язку із цим, вважаю подію злочину у вигляді заволодіння майном територіальної громади м. Дніпра - нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , шляхом шахрайства та із використання підробленого документу, не доведеною.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно із вимогами п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Внаслідок того, що органом досудового розслідування та прокурором не доведено події злочину, оскільки, згідно із повідомленими ними у судовому засіданні обставинами, єдиним доказом вибуття із комунальної власності нерухомого майна, є заява голови міськради ОСОБА_7 , без документального підтвердження перебування майна на балансі міськради чи її виконавчих органів, або реєстрації за такими права власності на майно, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , не може бути речовим доказом, як об`єктом кримінально-протиправного посягання, вчинення якого не доведено. Об`єкт нерухомості об`єктивно та очевидно не може бути знаряддям вчинення злочину у вигляді протиправного заволодіння майном, шляхом шахрайства, а значить не може містити слідів злочину і не відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Подією злочину в даному випадку може вважатись підробка судового рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року, однак підстав вважати, що при цій події злочину, що передбачений ст. 358 КК України, територіальна громада м. Дніпра втратила своє майно у вигляді нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , не має, оскільки ця нерухомість їй не належить.

Через те, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 не є речовим доказом по кримінальному провадженню, оскільки слідчим та прокурором не наведено фактів та не надано доказів, які можуть переконати стороннього спостерігача в тому, що було вчинено кримінальне правопорушення у вигляді протиправного заволодіння цим майном, шляхом шахрайства, тобто не доведено події злочину, що виключає можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, приходжу до висновку про необґрунтованість арешту, який накладений у відсутність власника, що є підставою для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 131, 132, 170-174, 309-310 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання директора товариства з обмеженою відповідальність «Естейт 2020» ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року у справі № 932/1191/20, провадження № 1-кс/932/652/20, на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 01 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1