16.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/7032/18
Провадження №1кп/205/629/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

законного представника потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, об`єднані кримінальні провадження, які зареєстровані в ЄРДР за №0002406 від 11 вересня 2018 року та за №0001111 від 05 квітня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не засудженого; працюючого дорожнім робітником ТОВ «Ластрада», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.15 ч.3-185 ч.3, 186 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 10 вересня 2018 року, близько 17 години 40 хвилин, знаходився біля КЗ «Міська клінічна лікарня №5» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, де реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи відкрито, із корисливих міркувань, наблизився до малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , після чого з лівої руки останнього, шляхом ривку вихопив мобільний телефон «HomTom НТ16», вартістю 1368 грн.08 коп., з сім картою оператора «лайфселл», на рахунку якої грошові кошти відсутні, з картою пам`яті на 32 Гб, вартістю 210 грн., а всього на загальну суму 1578 грн.08 коп., таким чином заволодів зазначеним майном, після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_7 , 04 квітня 2019 року, близько 22 години 30 хвилин, з метою крадіжки чужого майна, прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 та переліз через паркан. Знаходячись на території зазначеного домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_7 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, відривши металопластикові вікна, проник у будинок, де з кімнати на другому поверсі намагався викрасти майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: блок сигналізації «Ajax LLC» модель 7564.00.WH1, вартістю 5612 грн.97 коп., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежать від його волі, оскільки був затриманий потерпілим.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, 10 вересня 2018 року, у вказаному місці вихопив з рук ОСОБА_5 мобільний телефон з сім-картою та картою пам`яті, на суму 1578 грн.08 коп., який належить ОСОБА_6 , а 04 квітня 2019 року, на території домоволодіння АДРЕСА_3 , він проник у будинок, де з кімнати другого поверху намагався викрасти блок сигналізації, вартістю 5612 грн.97 коп., однак не зміг довести свій умисел до кінця, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_9

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 , суду підтвердив, що зі слів свого сина ОСОБА_5 , йому стало відомо, що 10 вересня 2018 року, близько 17 години 40 хвилин, біля КЗ «Міська лікарня №5» по вул..В.Діївська, обвинувачений ОСОБА_7 вихопив у нього з рук мобільний телефон з сім-картою та картою пам`яті, після чого зник, чим завдав йому майнову шкоду на загальну суму 1578 грн.08 коп.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілого ОСОБА_9 та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та представника потерпілого ОСОБА_6 .
Таким чином, допитавши обвинуваченого та представника потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а також за ст.15 ч.3-185 ч.3 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії середньої тяжкості та тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, відшкодував завдану шкоду, є інвалідом 2-ї групи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, з урахуванням думки представника потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судових товарознавчих експертиз у сумі 150 грн. та 190 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.186 ч.1, 15 ч.3-185 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ст.15 ч.3-185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

-судово-товарознавчої експертизи №1408 від 25 квітня 2019 року в розмірі 150 гривень;

-судово-товарознавчої експертизи №3557 від 24 вересня 2018 року в розмірі 190 гривень.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон «HomTom НТ16» з сім картою оператора «лайфселл», з картою пам`яті на 32 Гб. залишити за належністю у ОСОБА_6 ;

-блок сигналізації «Ajax LLC» модель 7564.00.WH1 залишити у ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1