ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/1069/18
Справа № 11-кп/819/149/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ст. 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі :
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 4 квітня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, мешканки АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судом першої інстанції обставини

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватою і виправдано за ч.1 ст.125 КК за недоведеністю вчинення нею цього кримінального правопорушення. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.
ОСОБА_8 обвинувачувалася органами досудового слідства у тому, що вона 1 серпня 2016 року близько 7:40 біля будинку АДРЕСА_2 під час сварки з ОСОБА_9 з неприязні умисно завдала останній одного удару рукою в носо-лобову ділянку обличчя, чим заподіяла відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 165/К-к від 2 серпня 2016 року легких тілесних ушкоджень у виді забою м`яких тканин носа та садна на спинці носа.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 .
Як зазначив суд, сторона обвинувачення не здійснила відкриття матеріалів стороні захисту відповідно до положень ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки захиснику ОСОБА_12 не було повідомлено про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування і йому не було відкрито матеріалів досудового розслідування. А тому суд не має права допустити як докази відомості, що містяться в матеріалах рапорту старшого інспектора чергового Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_13 від 1 серпня 2016 року; матеріалах заяви про початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення від 1 серпня 2016 року; матеріалах висновку судово-медичної експертизи за № 165/К-к від 2 серпня 2016 року; матеріалах протоколу слідчого експерименту, проведеного 31 березня 2017 року; матеріалах висновку додаткової судово-медичної експертизи за № 50/К-к від 5 квітня 2017 року; матеріалах протоколу слідчого експерименту, проведеного 4 квітня 2018 року; показаннях, наданих суду на підтвердження винуватості обвинуваченої. Інших додаткових доказів, які були б отримані у порядку, визначеному КПК, та відомостей, які б містилися в них і які суд міг допустити як докази, прокурором не надано.

Вимоги апеляційних скарг

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 4 квітня 2019 року. Вважає судове рішення незаконним й необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок, що сторона обвинувачення не здійснила відкриття матеріалів стороні захисту відповідно до положень ст. 290 КПК, оскільки ОСОБА_8 ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження без участі свого захисника адвоката ОСОБА_12 , а тому визнав усі докази, отримані під час досудового розслідування, недопустимими і виправдав обвинувачену. Вказує, що суд не з`ясував, чи дійсно адвокат ОСОБА_12 здійснював захист ОСОБА_8 під час досудового розслідування і чи не було розірвано договір про надання ним правової допомоги останній на момент відкриття матеріалів провадження. Звертає увагу на те, що адвокат ОСОБА_12 не брав участі в жодній процесуальній дії, а це свідчить про те, що насправді він не надавав правової допомоги обвинуваченій і не був стороною кримінального провадження. Суд не врахував, що в матеріалах провадження є дані щодо належного повідомлення захисника ОСОБА_12 про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів кримінального провадження, а також заява ОСОБА_8 про те, що вона бажає ознайомитись з матеріалами кримінального провадження без участі захисника. Зазначене свідчить, що сторона обвинувачення виконала вимоги ст. 290 КПК щодо відкриття матеріалів іншій стороні в повному обсязі, а тому, виходячи з вимог ч. 2 ст. 46 КПК, суд не мав підстав для визнання всіх доказів, отриманих під час досудового розслідування, недопустимими. Зазначає, що суд першої інстанції, не з`ясувавши всіх обставин у справі, безпідставно виправдав ОСОБА_8 , чим порушив право потерпілої на справедливий судовий розгляд. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Стягнути з ОСОБА_8 на її користь 6215 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить вирок скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема зазначає, що суд безпідставно визнав порушення ст. 290 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться повідомлення ОСОБА_8 та її захиснику ОСОБА_12 про закінчення досудового слідства. Крім того, в судовому засіданні були допитані потерпіла, свідки, дослідженні матеріали кримінального провадження, але суд не дав цим доказам жодної юридичної оцінки цим порушив вимоги ст. 94 КПК щодо оцінки доказів та ст. 370 КПК щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. Вважає, що сукупністю зібраних у провадженні доказів вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повністю доведена. Крім того, на звукозаписі підготовчого судового засідання не прослуховується позиція обвинуваченої щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора у провадженні та частково апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 , просила скасувати судове рішення щодо ОСОБА_8 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник підтримали апеляційну скаргу потерпілої та частково-апеляційну скаргу прокурора у провадженні, просили вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої 6215 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 просили залишити вирок без зміни, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_9 без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За змістом ст.2 КПК України завдання кримінального провадження полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією.
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.
Таким чином, невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Відповідно до ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Суд першої інстанції порушив вимоги статей 23, 94, 370 КПК щодо дослідження й оцінки доказів, а також щодо обґрунтування рішення.
Зокрема, суд, приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_8 , дав оцінку лише тим даним, які містяться в письмових доказах, які було надано суду органом досудового розслідування та які він визнав недопустимими через невідкриття стороні захисту в порядку ст. 290 КПК.
Водночас, суд взагалі не надав оцінки отриманим у судовому засіданні показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також потерпілої та обвинуваченої. Крім того, констатуючи порушення вимог ст. 290 КПК, суд у вироку не навів законодавство визначеної підстави, яка б зобов`язала прокурора відкривати докази особі, які не є учасником кримінального провадження.
Так, суд першої інстанції у вироку як на підставу для виправдання ОСОБА_8 послався на те. що сторона обвинувачення не здійснила відкриття матеріалів стороні захисту відповідно до положень ст. 290 КПК, оскільки захиснику ОСОБА_12 не було повідомлено про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування і йому не було відкрито матеріалів досудового розслідування, а тому всі ці матеріали є недопустимими доказами, а саме відомості, що містяться в рапорті старшого інспектора чергового Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_13 від 1 серпня 2016 року; заяві про початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення від 1 серпня 2016 року; висновку судово-медичної експертизи за № 165/К-к від 2 серпня 2016 року; протоколі слідчого експерименту, проведеного 31 березня 2017 року; висновку додаткової судово-медичної експертизи за № 50/К-к від 5 квітня 2017 року; протоколі слідчого експерименту, проведеного 4 квітня 2018 року; показаннях, наданих суду на підтвердження винуватості обвинуваченої. Інших додаткових доказів, що були б отримані у визначеному КПК порядку та в яких би містилися відомості, які суд міг би допустити як докази, прокурором не надано.
Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 надала слідчим органам договір про надання правової допомоги, укладений з адвокатом ОСОБА_12 30 березня 2017 року, коли була у статусі свідка (а. с. 31, т. 2).
26 серпня 2017 року слідчий виніс рішення про закриття кримінального провадження (а. с. 50, т. 2). Ухвалою слідчого судді від 11 жовтня 2017 року постанову слідчого було скасовано, а досудове розслідування відновлено (а. с. 5354, т. 2).
Разом із тим, ОСОБА_8 після закриття та відновлення досудового розслідування не вжила жодних заходів щодо забезпечення участі захисника у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.
18 квітня 2018 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, і вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, в якій їй роз`яснено ст. 59 Конституції України, де чітко вказано, що кожен має право на правову допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав, а також роз`яснено ст. 63 Конституції України, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. ОСОБА_8 своїм підписом підтвердила, що права їй роз`яснені та зрозумілі (а. с. 6063, т. 2).
Проте вона не скористалася правом на захист і не вчинила будь-яких дій щодо участі у справі захисника, не подала жодних клопотань про проведення процесуальних дій за участю адвоката ОСОБА_12 .
Під час допиту як підозрюваної ОСОБА_8 також не заявляла бажання про участь захисника (а. с. 64, т. 2).
23 квітня 2018 року слідчий направив підозрюваній повідомлення про завершення досудового розслідування та повідомив, що вона має право на доступ до матеріалів досудового розслідування як особисто, так і за допомогою захисника (а. с. 73, т. 2).
На зазначене повідомлення слідчого ОСОБА_8 подала заяву від 27 квітня 2018 року, в якій висловила бажання ознайомитися з матеріалами кримінального провадження без участі захисника (а. с. 76, т. 2).
27 квітня 2018 року підозрювана особисто повідомила стороні обвинувачення про те, що сторона захисту не володіє речовими доказами та матеріалами, які необхідно надати для ознайомлення стороні обвинувачення (а. с. 70, т. 2).
Також цього ж дня під час виконання слідчим вимог ст. 290 КПК ОСОБА_8 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, про що вона поставила свій підпис у протоколі та власноруч зазначила, що з матеріалами кримінального провадження ознайомилася і зауважень або доповнень не має (а. с. 78, т. 2).
Після направлення матеріалів кримінального провадження до суду ОСОБА_8 2 травня 2018 року уклала договір про надання їй правової допомоги з іншим захисником адвокатом ОСОБА_19 (а. с. 12, т. 1).
Таким чином, ОСОБА_8 у статусі підозрюваної 27 квітня 2018 року ознайомилася з доказами сторони обвинувачення у порядку ст. 290 КПК.
Адвокат ОСОБА_19 була залучена обвинуваченою до провадження як захисник 2 травня 2018 року на стадії підготовчого судового провадження. Адвокат ОСОБА_12 не залучався підозрюваною для участі у процесуальних діях на стадії досудового розслідування і не здійснював захисту обвинуваченої ОСОБА_8 упродовж усієї стадії судового провадження.
Тому твердження суду першої інстанції про те, що сторона захисту не була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК, не є безспірним і вимагає перевірки.
Вказані порушення є істотними порушенням вимог ст.ст. 370, 374 КПК щодо законності та вмотивованості судового рішення, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і є безумовною підставою для його скасування
Оскільки у вироку суду, не здійснено аналіз та оцінку доказів, зібраних у провадженні, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити правильність застосування судом першої інстанції у цьому провадженні норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки встановлених цим судом обставин, про що просить в апеляційній скарзі потерпіла.
Вказані порушення вимог КПК можливо усунити тільки шляхом призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що на звукозаписі підготовчого судового засідання не прослуховується позиція обвинуваченої щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду як на одну з підстав для скасування вироку не може бути прийнято до уваги, оскільки у ст. 412 КПК України законодавець визначив, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушень вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Тобто при вирішенні питання про те, чи було певне порушення КПК істотним та таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені у ст. 412, 415 КПК України, необхідно зважати на значимість тих процесуальних дій, які мали стати основою ухваленого судового рішення.
Посилаючись на вказану обставину та вважаючи таке порушення істотним, прокурор не наводить мотивів з яких це порушення вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення.
Виходячи з наведеного, апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають задоволенню частково, а вирок на підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно усунути наведені в ухвалі порушення вимог кримінального процесуального закону, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити докази у провадженні з точки зору їх належності, допустимості та достатності та ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 2-4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, ст.ст. 415, 419 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 04.04.2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження № 0001156 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: три підписи