Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
н/п 1-кп/490/372/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000847, внесеного 05.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мішково-Погорілове, Жовтневого району, Миколаївської області, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2018 р.н., українець, громадянин України, раніше не судимий, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.01.2017 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України із командиром військової частини НОМЕР_1 строком на 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2017 року № 4-РС ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, та призначено на посаду курсанта навчального взводу начальної роти вказаної військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2017 року № 24 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 30.01.2017 року, тобто з моменту укладання контракту та зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2017 року № 42 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, ОСОБА_4 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) за наступних обставинах.

Так, 13.12.2017 року о 08 год. 00 хв. старший матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), та перебував поза її межами проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 15 год. 30 хв. 10.01.2018 року.

Він же, старший матрос ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 11.01.2018 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), та перебував поза її межами проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 08 год. 00 хв. 30.05.2018 року.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 01.10.2018 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), та перебував поза її межами за адресою: АДРЕСА_2 , де проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 08 год. 00 хв. 02.02.2019 року.

02.02.2019 року ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 9-РС звільнений у запас відповідно до підпункту д п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу".

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом з 2017 року. Обвинувачений показав суду, що через сімейні обставини 13 грудня 2017 року не з`явився вчасно до військової служби у АДРЕСА_1 , після чого був звільнений з лав Збройних Сил України. У скоєному щиро покаявся, просив суд суворо його не карати, оскільки має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій та зробив для себе належні висновки.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану будучи військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його з`явлення із зізнанням та щире каяття.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покаранняОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який одружений, раніше не судимий, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.
На підставі встановлених обсавин і відомостей про особу обвинувачуваного, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 ,покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370-374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1