Справа № 183/4601/17
№ 1-кп/183/141/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР №0000262 та за №0000152 обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, військовослужбовця за контрактом, стрільця - зенітника зенітного ракетного взводу 1 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

01 квітня 2016 року наказом №89 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду оператора взводу зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

В подальшому, 25 травня 2016 року наказом №144 командира (по стройовій частині) військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду лінійного наглядача взводу зв`язку 1 механізованого батальйону.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ЗУ "Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію", з 20.01.2015 року в Україні діє особливий період.

26 травня 2016 року солдату ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку за 2016 рік, з якої він мав повернутись 04 липня 2016 року до розташування військової частини та приступити до виконання службового обов`язку.

Однак, 04 липня 2016 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу з щорічної основної відпустки, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв до 16 жовтня 2016 року, коли солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службового обов`язку.

Таким чином, в період часу з 04 липня 2016 року до 16 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_3 не з`явився вчасно з щорічної основної відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин в умовах особливого періоду та незаконно перебував за межами розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Крім того, 07.12.2019 солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

В подальшому, 21.05.2020 року, солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 07.12.2019 солдат ОСОБА_3 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 21.05.2020 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальних актах повністю відображає обставини скоєних ним злочинів та показав, що дійсно 04.11.2015 року він підписав контракт з ЗСУ та в подальшому був переведений до особового складу військової частини НОМЕР_1 , у складі якої був направлений на навчання, після чого в травні 2016 року йому було надано відпустку, з якої він дійсно 04.06.2016 року вчасно не з`явився на службу, оскільки не розумів куди саме йому необхідно повернутися, так як його бригада була направлена на навчання в м. Львів, а 16 жовтня 2016 року він самостійно з`явився до військової частини, яка на той час була направлена в зону проведення АТО у Луганській області. В подальшому 07.12.2019 року він бажаючи звільнитися з військової служби, для чого у нього бракувало коштів, щоб сплатити за втрачене військове майно, він дійсно самовільно залишив військову частину, а 21.05.2020 року він самостійно прибув до військової прокуратури, розуміючи що скоїв злочин. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), а також самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєні ним злочини відносяться до категорії тяжких, за місцем проходження служби характеризується негативно (т.1 а.п.64,97), обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину повторно.

Разом з тим, обвинувачений, вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліках у лікарів не перебуває (т.1 а.п.99,101), за місцем мешкання характеризується позитивно (т.1а.п.79), є учасником бойових дій (т.1 а.п.69).

Щире каяття ОСОБА_3 , активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням (т.1 а.п.65) визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: застосувати основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за ці кримінальні правопорушення, із застосуванням ст.62 КК України - у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, тобто на 1 (один) рік як військовослужбовцю, який проходить військову службу за контрактом.
Зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_3 з 21.05.2020 року по 09.07.2020 року включно.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 21.05.2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 залишити до набрання вироку законної сили.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1