ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 212/3875/19
Провадження № 1-кп/210/290/20

"19" лютого 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказаний обвинувальний акту відносно ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, які враховувались під час обрання даного запобіжного заходу відносно обвинуваченого на сьогоднішній день не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували проти заявленого клопотання прокурора.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, колегія суддів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При вирішенні клопотання прокурора, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вчинення якого, Законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 6 років.

Також, суд враховує, що згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

При визначенні питання доцільності продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, раніше не судимий, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при зміні запобіжного заходу останньому, на даний час втратили свою актуальність, проте зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 проживає один, не має коштів для існування, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби, не може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.
Продовжуючи такий вид запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано останньому зазначений вище запобіжний захід, не відпали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331, 370, 372 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_6 залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово;

- за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 19 лютого 2020 року до 17 квітня 2020 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання відповідним підрозділам органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3