Справа № 478/960/20 Провадження № 1-в/478/199/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно нього умовно - достроково звільнення від відбування покарання.
В судове засідання представник Казанківської ВК № 93 та засуджений не прибули, просили розглядати справу без їх участі.
Прокурор проти клопотання засудженого заперечував з підстав, не доведення засудженим свого виправлення.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01.10.2013 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10.12.2013 року, вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01.10.2013 року, залишено без змін.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.03.2016 року, засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 26.04.2013 року по 10.12.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На момент розгляду клопотання невідбутий строк покарання засудженого складає 9 місяців 24 дні.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що останній з 18.12.2013 року, відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93).
Так, відповідно до матеріалів особової справи, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 мав два заохочення: роботи по благоустрою (від 06.06.2017 року, 30.10.2019 року) та шість стягнень: догани та утримання в ДІЗО, ПКТ за зберігання заборонених предметів (від 06.04.2018 року, 08.05.2018 року, 13.06.2018 року, 06.10.2018 року, 06.06.2019 року, 10.01.2020 року).
З витягів з протоколів № 1 від 12.01.2016 року, № 13 від 24.06.2016 року, № 3 від 09.02.2018 року, засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм вбачається, що комісією приймалися рішення про відмову засудженому ОСОБА_4 в застосуванні ст.101 КВК України, ст.82 КК України та УДЗ як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до характеристик, які містяться в матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_4 до роботи ставиться посередньо, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань ставиться безвідповідально.
У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. Законні вимоги представників адміністрації виконує тільки під контролем. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. Вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації колонії.
Наведені обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу, його поведінкою за весь час відбуття покарання, ставленням до праці, тяжкістю вчинених ним злочинів, дає підстави вважати про неготовність його на даний час до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення- відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1