Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5807/19
Провадження № 1-кп/490/209/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, навчається на 4 курсі Миколаївського коледжу культури та мистецтв на спеціалізації "народні інструменти", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, -

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 13 червня 2019 року приблизно о 02:30 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину "24 часа", розташованого на вулиці 9 Військовій у місті Миколаєві, скориставшись тим, що за його діями інші особи не спостерігають, таємно вилучив належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Sigma X Treme" чорного кольору вартістю 560,40грн., який щойно випав з куртки потерпілого.

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 560 грн. 40 коп.

2. В той же день, але трохи пізніше - приблизно о 02:30 години - він же, перебуваючи з іншого боку того ж магазину "24 часа", скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_7 та тим, що за його діями інші особи не спостерігають, таємно вилучив в того з кишені куртки належний тому мобільний телефон марки "Nokia 200" вартістю 223,33 грн.

Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у загальному розмірі 223 грн. 33 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

3. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:
-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини заволодіння ним мобільними телефонами " Sigma X Treme " та "Nokia 200".

При цьому він зазначав, що вчиняв злочини через те, що безпосередньо перед їх вчиненням вживав алкоголь, наразі вживання алкоголю припинив, про вчинене шкодує.

5. Характер, кількість та вартість викраденого майна обвинуваченим також не оспорюється.

Враховуючи наведені покази обвинуваченого, а також думку учасників судового розгляду про можливість такого, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, оскільки ці обставини наразі ніким не оспорюються.

З огляду на наведене суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

6. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченим, суд відзначає, що усі вчинені обвинуваченим злочини є злочинами середнього ступеню тяжкості.

Суд також відзначає, що вчинені ОСОБА_4 злочини є аналогічними за своєю сутністю та в цьому випадку були вчинені з одного й того ж спонукального мотиву. Таке, певною мірою, знижує суспільну небезпеку вчинених ним злочинів.

Суд також враховує й ті обставини, що викрадене обвинуваченим майно по суті не становило суттєвої матеріальної цінності, та його викрадення заподіяло потерпілим більш незручності, ніж - власне матеріальну шкоду. Та таке, на думку суду, також зменшує суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_4 злочинів порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

7. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Наведене свідчить, що вчинення злочинів цим обвинуваченим є наслідком випадкового збігу обставин.
8. Щодо обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відзначає таке.

8.1. На підставі пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, а також - сприяння ним у досудовому розслідуванні вчинених ним злочинів та судовому розгляді кримінального провадження.

8.2. Окрім того суд враховує, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 виповнилось усього 18 років та 4 місяці.
Цю обставину суд враховує наступним чином.
У частині 1 статті 66 Кримінального Кодексу України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, визнається вчинення злочину у неповнолітньому віці /пункт 3 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України/.
Таке зумовлено інтелектуальними, психологічними та іншими особливостями неповнолітніх, зокрема - тим, що їх психіка є ще не зовсім сформованою, з огляду на що вони не можуть належним чином впоратись із певними ситуаціями.
Та в цьому випадку, як доведено вище, злочини обвинуваченим були вчинені внаслідок випадкового збігу обставин та виходячи з однієї спонуки.
З огляду на таке, а також - на ту обставину, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 лише ледь досяг повноліття, суд вважає, що стосовно обставин цієї справи його вік має бути визнаний за обставину, що пом`якшує його покарання.

9. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було, через що суд вважає, що такі обставини є відсутніми.
Приходячи до такого висновку, суд враховує й те, що, як пояснив сам обвинувачений, злочини були вчинені ним, зокрема, в зв`язку із тим, що він вживав алкоголь. Стосовно цієї обставини суд відзначає, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України обставиною, що обтяжує покарання, може бути визнане лише вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, але - не в зв`язку із вживанням алкоголю; при цьому встановлений законом перелік обставин, що обтяжують покарання, розширеному тлумаченню не підлягає. Доказів же того, що в момент вчинення злочинів ОСОБА_4 перебував саме у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Призначення покарання

10. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, обвинуваченому слід призначити покарання в межах передбачених законом санкцій за вчинення такого злочину.

В зв`язку із цим суд відзначає, що санкція частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає призначення основного покарання одного з таких видів:

-штраф;

-громадські роботи;

-виправні роботи;

-арешт;

-обмеження волі;

-позбавлення волі.

При цьому:

-оскільки обвинувачений не має постійного офіційного місця роботи, такий вид основного покарання, як виправні роботи, йому також не може бути призначеним;

-оскільки обвинувачений по суті не має власного доходу, призначення йому покарання у вигляді штрафу не є доцільним.

Отже, в цьому випадку за вчинення злочину, передбаченому частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин.

11. Призначаючи обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

Санкція частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає призначення основного покарання одного з таких видів:

-арешт;

-обмеження волі;

-позбавлення волі.

Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-вказані вище відомості про характер та ступінь суспільної небезпеки сукупності вчинених обвинуваченим злочинів;

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню;

2.вчинив злочин у молодому віці

у їх сукупності знижують суспільну небезпеку цього злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії майже до рівня суспільної небезпеки крадіжки без обтяжуючих обставин (яка вчиняється, як продовжуваний злочин).

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого, дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - з числа тих, що передбачені за вчинення простої крадіжки.

В зв`язку із таким, з огляду на обставини, враховані під час призначення обвинуваченому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд вважає, що за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді громадських робіт строком на 240 годин.

12. Визначаючи остаточне покарання стосовно ОСОБА_4 , суд враховує вимоги частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, відповідно до яких остаточне покарання за вчинення злочинів обвинуваченим має бути призначене із застосуванням одного з принципів - повного чи часткового складання призначених покарань або ж - поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

З огляду на таке суд враховує наведені вище обставини, що характеризують характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_4 злочинів, зокрема - те, що вони зумовлені одними й тими ж спонуками. З огляду на таке суд вважає, що обвинуваченому слід призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Отже, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у вигляді громадських робіт строком на 240 годин.

13. Прокурор пропонувала призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, але звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Але пристати на таку пропозицію не видається за можливе з огляду на таке.

По-перше, призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі не є домірним вчиненому ним злочину.

По-друге, відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального Кодексу України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також - запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема, засудженим.

Запропонований ж прокурором вид кримінального примусу такій меті не відповідає. Так, прокурором пропонується фактично не застосовувати покарання до обвинуваченого, що, з урахуванням його віку, може потягнути виникнення в нього почуття безкарності, а за такого - вчинення ним нових злочині, зокрема, під час іспитового строку. Таке матиме наслідком застосування до обвинуваченого більш суворих покарань, а також - більш суттєве порушення громадського порядку.

В той же час, визначене судом покарання є реальним, адекватним вчиненому, його застосування здатне поробити в обвинуваченого почуття відповідальності та не здатне потягнути прихованих негативних наслідків для нього та суспільства.

Вирішення питання про долю речових доказів

14. Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки " Sigma X Treme ", як предмет кримінального правопорушення, - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілому - ОСОБА_6 .

15. Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки " Nokia 200", як предмет кримінального правопорушення, - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілому - ОСОБА_7 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

16. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ при МВС України з метою встановлення обставин вчинення злочинів ОСОБА_4 було витрачено 2.512 грн.16 коп..

Відповідно до статті 124 КПК України вказані процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 185; частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді громадських робіт строком на 100 годин;

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді громадських робіт строком на 240 годин.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді громадських робіт строком на 240 /двісті сорок/ годин.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки "Sigma X Treme" - повернути ОСОБА_6 .

Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки " Nokia 200" повернути ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 2.512 грн.16 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

05.02.2020