Дата документу 10.02.2020 Справа № 333/6078/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/666/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/6078/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, по 14.02.2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив змінити продовжений щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, або на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, частково задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого до 14.02.2020 року, в ухвалі зазначив, що у даній справі продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити інший злочин, а тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цьому ризику.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги кримінального процесуального закону в повному обсязі були дотримані судом першої інстанції.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше 6 разів притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, в тому числі корисливих тяжких злочинів. У даній справі ОСОБА_7 знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, розведений.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності доводять існування у даній справі ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та/або ухилитись від явки до суду.

Відтак суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та дані про особу обвинуваченого, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання мешкав з цивільною дружиною та має на утриманні неповнолітню дитину в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не було надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 , вимагаючи в апеляційній скарзі змінити продовжений щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не навів будь-яких даних чи обставин, які би доводили можливість застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі.

Відтак, апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4