печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 10.12.2019 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно, яке належить ОСОБА_3 , яке на думку заявника підлягає поверненню власнику та просить зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві повернути вилучене 10.12.2019 майно.

В судове засідання адвокат не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином про причини своєї неявки не повідомив, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином про причини своєї неявки не повідомив, письмових заперечень на скаргу не направив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 стаття 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, а слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, надходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001124 від 14.08.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2019, було проведено обшук в рамках кримінального провадження № 0001124 від 14.08.2019, за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно, яке належить ОСОБА_3 , зокрема, ноутбук НР моделі: HP250G34 s/n: CND4525PC9; переносний флеш-накопичувач: WD Elements SE; s/n WX51D4489 RPYN 51027540.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або могли використовуватись для його організації та вчинення, а тому вказане вище майно не охоплюється ухвалою слідчого судді від 28.11.2019 про надання дозволу на проведення обшуку. Крім того, стороною обвинувачення не надано підтвердження про визнання речей, які вилучені в ході проведення обшуку 10.12.2019, речовими доказами у кримінальному провадженні №0001124 від 14.08.2019, або зберегло на собі сліди вчинення злочину, або могли використовуватись для його організації та вчинення.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 10.12.2019, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів скарги майно повернуте особі, у якої вони були вилучені не було, та слідчий суддя вбачає необґрунтованим утримання даного майна.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явились доводів скаржника належним чином не спростували, власну правову позицію не виклали.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві повернути ОСОБА_3 майно, яке було вилучено 10.12.2019, в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Василя Тютюнника, буд. 13, офіс 6, в рамках кримінального провадження №0001124 від 14.08.2019, а саме: ноутбук НР моделі: HP250G34 s/n: CND4525PC9; переносний флеш-накопичувач: WD Elements SE; s/n WX51D4489 RPYN 51027540.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1