Дата документу 29.05.2020 Справа № 554/4023/20
Провадження № 1-кс/554/7425/2020
УХВАЛА
Іменем України

29 травня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, розлученого, працюючого на посаді старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України,-

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду із зазначеним клопотанням, у якому посилався на те, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000152 від 12.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

20.05.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України приховування злочину, тобто заздалегідь не обіцяне приховування особливого тяжкого злочину.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 08.11.2013 по 30.08.2014 ОСОБА_4 згідно наказу начальника ГУМВС України в Харківській області №222 о/с від 25.06.2013 займав посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, згідно наказу № 437 о/с від 10.12.2013 займав посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Жовтневого районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі Жовтневий РВ ХМУ УМВС в Харківській області).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» (чинний в редакції станом до 02.07.2015) ОСОБА_4 був представником державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

В подальшому, до 11.03.2020 ОСОБА_4 займав відповідно до наказів начальника ГУНП в Харківській області № 1 о/с від 07.11.2015 посаду старшого слідчого Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції ГУНП в Харківській області, згідно наказу №547 о/с від 14.12.2016, посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Новобаварського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Також, відповідно до ст. 25 Закону України «Про міліцію» (станом до 02.07.2015) старший слідчий Жовтневого РВ ХМУ УМВС В Харківській області ОСОБА_4 , як працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» старший слідчий Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , як працівник поліції у межах повноважень, наданих законодавством України, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

При цьому ОСОБА_4 було достовірно відомо, що відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальним правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність процесуальних дій.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється.

Згідно розділу V Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.08.2012 за № 686, яке діяло в період з 22.11.2012 по 06.07.2017:

«Права і обов`язки слідчих, гарантії їх процесуальної незалежності:

5.1. Слідчий має статус службової особи, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними, лише їй притаманними повноваженнями в кримінальному провадженні.

5.2. Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення слідчого судді, суду або згоди прокурора, і є відповідальним за законне і своєчасне виконання цих рішень.

5.3. При виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний:

5.3.1. Дотримуватися вимог Конституції України, КПК та законів України під час досудового розслідування.

5.3.2. Забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК строків.

5.3.3. Виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі…»

Будучи наділеним від імені держави службовими повноваженнями працівника правоохоронного органу під час здійснення своїх службових повноважень, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про міліцію» від 25.12.1990, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, Кримінальним процесуальним кодексом України, ОСОБА_4 у період часу з 30.08.2014 по 11.03.2020 приховав особливо тяжкий злочин при наступних обставинах.

Так, встановлено, що 08.11.2013 приблизно о 16.00 годині за адресою: м. Харків, залізнична станція Нова Баварія, навпроти будинку № 4 в воді річки «Уди» виявлено труп невстановленого чоловіка віком 40-45 років.

За вказаним фактом Жовтневим РВ ХМУ УМВС В Харківській області 08.11.2013 розпочато кримінальне провадження №0002704 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до вимог ст. 39 КПК України, проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження 09.11.2013 доручено слідчому СВ Жовтневого РВ ХМУ УМВС в Харківській області капітану міліції ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №3131-Дм/13 від 09.11.2013 смерть невстановленого чоловіка настала внаслідок сукупної травми тіла (голови, тулуба, шиї), що призвела до розвитку гострої недостатності кровообігу, тобто смерть невстановленого чоловіка мала явно насильницький характер.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №45/3131-Дм/13 від 04.05.2014, вказана травма виникла внаслідок багаторазового впливу за ударним механізмом та механізмом удару-тертя тупими предметами, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразились та можливість виникнення зазначених пошкоджень при падінні померлого на бетонну поверхню з висоти власного росту виключається.

ОСОБА_4 , маючи прямий доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі: протоколу огляду місця події від 08.11.2013, в якому зафіксовано опис чисельних тілесних ушкоджень, що малися на трупі невстановленого чоловіка віком 40-45 років, а також висновків призначених та проведених до 30.08.2014 судово-медичних експертиз, достовірно усвідомлював, що смерть невстановленого чоловіка віком 40-45 років, виявленого 08.11.2013 в річці «Уди» є насильницькою, та настала внаслідок сукупної травми тіла (голови, шиї та тулубу), яка призвела до розвитку гострої недостатності кровообігу та виникла внаслідок багаторазового впливу по ударному механізму та механізму ударо-ковзання тупими предметами (предметом).

Крім того, процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні 19.08.2014 старшому слідчому СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 надані обов`язкові для виконання письмові вказівки в порядку ст. 36 КПК України, щодо проведення ряду слідчих дій, направлених на встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень невстановленим чоловіком, в тому числі проведення слідчих експериментів та призначення додаткових судово-медичних експертиз.

Разом із тим, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, місці і часі, але не пізніше 30.08.2014 (більш точного часу не встановлено) у ОСОБА_4 виник прямий умисел на приховування злочину, а саме: вбивства невстановленого чоловіка віком 40-45 років, шляхом укриття його від статистичного обліку внесенням даних про закриття кримінального провадження №0002704 до ЄРДР без прийняття постанови про закриття кримінального провадження, направлення копії постанови про закриття кримінального провадження прокурору та утримання матеріалів кримінального провадження у себе.

30.08.2014 об 11:32 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщені Жовтневого РВ ХМУ УМВС в Харківській області, розташованого за адресою: проспект Любові Малої, 45, м. Харків, з метою приховування особливо тяжкого злочину, не виконавши обов`язкові для виконання письмові вказівки прокурора, вчинив активні дії а саме: вніс зі свого персонального ЕЦП-флеш носія недостовірні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про закриття кримінального провадження №0002704 від 08.11.2013 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим укрив його від обліку.

Одночасно з цим, продовжуючи вчиняти активні дії, спрямовані приховування особливо тяжкого злочину, з метою перешкоджання виявлення органами прокуратури факту вчинюваного ним злочину, старший слідчий СВ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 4 ст. 284 КПК України, не склав постанову про закриття кримінального провадження №0002704 та в порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України не направив її прокурору для перевірки обґрунтованості прийнятого рішення.

В подальшому, продовжуючи вчиняти активні злочинні дії, з умислом направленим на приховування особливо тяжкого злочину - умисного вбивства, з метою перешкоджання іншими особами його виявлення та викриття протиправних дій ОСОБА_4 , останній, в період з 30.08.2014 по 11.03.2020 матеріали кримінального провадження №0002704 утримував у себе у службовому кабінеті.

Таким чином, ОСОБА_4 в період з 30.08.2014 до 11.03.2020 здійснив всі необхідні активні дії для доведення його умислу, направленого на приховування особливо тяжкого злочину, до кінця.

Умисні дії ОСОБА_4 по приховуванню особливо тяжкого злочину умисного убивства, призвели до того, що з 30.08.2014, з моменту укриття від статистичного обліку кримінального провадження №0002704, заходи щодо встановлення осіб, які скоїли вказаний злочин та притягнення їх до кримінальної відповідальності вжито не було.

Лише під час розслідування кримінального провадження №0000363 від 01.03.2020, за п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, встановлено, що умисне вбивство невстановленого чоловіка віком 40-45 років (в подальшому опізнаний як ОСОБА_8 ), скоїли 07.11.2013 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_4 та, відповідно, виключення його діями можливості іншим особам процесуальним шляхом вживати на протязі з 30.08.2014 по 01.03.2020 необхідних заходів до встановлення осіб, які 07.11.2013 скоїли умисне вбивство невстановленого чоловіка віком 40-45 років, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повторно скоїли 01.03.2020 злочин, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство ОСОБА_11 при обтяжуючих обставинах.

Вказаними умисними активними діями ОСОБА_4 приховав особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за який санкцією статті встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: рапортом про виявлення злочину, протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , листом ХОБСМЕ № 02-06/1024 від 14.05.2020, протоколом обшуку від 20.05.2020, постановою про зміну кваліфікації, протоколом огляду предметів від 22.05.2020.

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбачено покарання у вигляді арешту на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк, а вказаний злочин віднесений відповідно ст. 12 КК України до категорії середньої тяжкості злочинів.

Той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 як основне покарання, судом може бути застосоване покарання, в тому числі, у виді позбавленні волі, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, у майбутньому та у зв`язку з чим ОСОБА_4 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- незаконно впливати на свідків у цьому провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлено, що ОСОБА_4 на даний час, працюючи в Новобаварському ВП ГУНП в Харківській області, є колегою свідків у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у зв`язку із чим останній може безперешкодно спілкуватись з останніми та спонукати до зміни своїх свідчень під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального правопорушення.

Окрім того, встановлено, що під час досудового розслідування 16.05.2020 допитано свідка ОСОБА_15 в денний час (один з колишніх начальників ОСОБА_4 ) щодо обставин події, а саме про винесення ОСОБА_4 постанови про закриття кримінального провадження № 0002704, після чого з невідомих причин, ОСОБА_4 в вечірній час того ж дня прийшов на робоче місце, тобто до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, створив документ «закриття труп.doc» на своєму робочому комп`ютері, при цьому змінив дату редагування на 30.08.2014 (відповідно до відомостей, зазначених в ЄРДР). Відкривши зазначений документ, встановлено, що це є постанова про закриття кримінального провадження № 0002704.

Зазначені факти свідчать про обґрунтованість ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, враховуючи обставин того, що ОСОБА_4 16.05.2020 (субота) в вечірній час перебував на робочому місці, де умисно створив документ «закриття труп.doc» на своєму робочому комп`ютері, при цьому змінив дату редагування на 30.08.2014 (відповідно до відомостей, зазначених в ЄРДР), є ризик того, що в подальшому ОСОБА_4 буде і в подальшому вживати заходи щодо перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, що обґрунтовує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 п. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам незаконно впливати на свідків та інших учасників процесу у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, який в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії середньої тяжкості, та санкція якого передбачає покарання у вигляді арешту на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк. Таким чином, ОСОБА_4 , боячись тяжкості покарання, яке може бути застосоване до нього судом в разі визнання винуватим, може незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій в рамках даного кримінального провадження, тому вплив підозрюваного ОСОБА_4 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 середньої тяжкості злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, за вчинення якого передбачено покарання, в тому числі, у вигляді позбавлення волі.

Одночасно з цим, особисте зобов`язання є найбільш м`яким із запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, орган досудового розслідування вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 ) з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, є працівником поліції, перебуваючи на посаді старшого слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, використовуючи свої професійні здібності, службове становище, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити свою протиправну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти аналогічні правопорушення, прокурор просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний та захисник просили у задоволенні клопотання відмовити. Зазначали, що інкримінований злочин вчинено більше 5 років тому, кримінальне провадження всеодно буде підлягати закриттю. Підозрюваний має намір приймати участь у справі, не уникає явок до прокурора та суду, Всі докази по справі уже зібрано.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Таким чином враховуються обставини, що передбачені ст.178 КПК України.
Оскільки прокурором доведена наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого, враховуючи категорію кримінального правопорушення та з метою належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, для запобігання спробам підозрюваного з метою уникнути відповідальності переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджати розслідування кримінального провадження іншим чином, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, так як даний запобіжний захід може в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 177, 179, 194, 195, 370, 372 , ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.07.2020 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду;

-не відлучатися із Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; -

утримуватися від спілкування із свідками ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 ) з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання вказаних в ухвалі суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 02.06.2020 року о 17.05 год.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м. Полтави ОСОБА_1