ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілої особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000672 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , з початковою загальною середньою освітою, не працюючу, не одружену, громадянку України, українку, не судиму,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1, 4 ст. 358, 386 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 03.01.2018 р. з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям умисно з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ввівши в обману працівників управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям при оформленні даної допомоги, знаходячись у приміщенні управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради по вул. Івана Франка, 8 у м. Володимир-Волинський, при заповненні Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги, достовірно знаючи про те, що 29.11.2017 р. рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_10 визнано батьком її неповнолітніх дітей, завідомо вказала неправдиві відомості, не зазначивши у вказаній декларації ОСОБА_10 батьком її неповнолітніх дітей та не вказавши суму його доходів.

Окрім цього, ОСОБА_5 03.01.2018 р. перебуваючи у приміщенні Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради по вул. Івана Франка, 8 у м. Володимир-Волинський, діючи умисно, з корисливих спонукань, свідомо подала завідомо підроблений документ - Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальних допомоги, затверджену Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2003 №204 із змінами від 13.02.2009, що є складовою Заяви про призначення усіх виді соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2015 р. №441 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», яка містила завідомо неправдиві відомості, а саме не вказаний батько її неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , а також розмір отриманих ним доходів.
Також ОСОБА_5 03.01.2018 р. з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям умисно з корисливих мотивів, ввівши в обману працівників управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям при оформленні даної допомоги, у приміщенні Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради по вул. Івана Франка, 8 у м. Володимир-Волинський, при заповненні Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги, достовірно знаючи про те, що 29.11.2017 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_10 визнано батьком її неповнолітніх дітей, завідомо вказала неправдиві відомості, не зазначивши у вказаній декларації ОСОБА_10 батьком її неповнолітніх дітей та не вказавши суму його доходів, внаслідок чого незаконно, шляхом обману отримала за період з січня 2018 року по травень 2018 року включно державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на загальну суму 19051,72 грн. та допомогу на дітей одиноким матерям на загальну суму 7 691, 31 грн., завдавши державі, в особі управління соціального захисту населення Володимир-Волинської міської ради, матеріальну шкоду на загальну суму 26 743, 03 грн.
Окрім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_11 є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000313 від 19.10.2017 та його покази стали однією з підстав для обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України та обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, 06.09.2018 близько 21 год., перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел перешкодити всебічному, повному та об`єктивному судового розгляду наведеного вище кримінального провадження вчинила підкуп потерпілого ОСОБА_11 , шляхом висловлення пропозиції повернення йому грошового боргу, що виник перед ним у ОСОБА_10 , як посередника від роботодавця за працю ОСОБА_11 пастухом із випасу худоби у Республіці Білорусь протягом 6,5 місяців у 2017 році, за умови надання потерпілим у судовому засіданні завідомо неправдивих показань на користь ОСОБА_10 .
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1, 4 ст. 358, ст. 386 КК України не визнала та просить виправдати її у вчиненні даних злочинів. Відповідно до ст. 63 Конституції України відмовилась від дачі показань.

Проте показання дані обвинуваченою ОСОБА_5 , що вона не вчиняла інкриміновані їй злочини не відповідають обставинам кримінального провадження та повністю спростовуються іншими належними, допустимими, достовірними доказами по справі, надані з метою уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинене діяння.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 386 КК України, її вина підтверджується наступними дослідженими та перевіреними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що у вересні 2018 р. до нього приїжджала в с. Білин, Володимир-Волинського району, Волинської області ОСОБА_5 разом із своїм дядьком. Під час спілкування ОСОБА_5 просила його змінити показання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 , з метою звільнення ОСОБА_10 з-під варти. Казала, якщо він змінить показання, то йому виплатять гроші. Вона не вказувала суму грошей, яку мала заплатити йому. Просила сказати, що ОСОБА_10 не здійснював щодо нього трудової експлуатації в Республіці Булорусь та не заставляв працювати. На дану пропозицію він не погодився і в судовому засіданні давав правдиві показання та не змінював їх. Приїзд ОСОБА_5 бачила його теща ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , котрий повідомив поліцію. ОСОБА_13 є також потерпілим у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 06 вересня 2018 р. до ОСОБА_11 в с. Білин, Володимир-Волинського району, Волинської області приїжджала ОСОБА_5 . Чув, що ОСОБА_5 казала ОСОБА_11 змінити показання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 , і якщо його звільнять з-під варти, то заплатять йому гроші. Він мав номер телефона поліцейського з м. Луцьк, який сказав йому телефонувати, якщо приїдуть до них «роми». Зателефонував до даного поліцейського та розказав про подію. Працівник поліції сказав зателефонувати у поліцію на «102». Він зателефонував у поліцію та повідомив, що до них приїхали «цигани». Працівник поліції запитала чи потрібна допомога. Оскільки «цигани» поїхали, тому він сказав, що допомога вже не потрібна. При спілкуванні з ОСОБА_11 останній повідомив, що ОСОБА_5 просила його змінити показання у справі по обвинуваченню ОСОБА_10 , за що обіцяла дати гроші. Під час даної події була присутня ОСОБА_12 , котра є тещою ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що була очевидцем, як у вересні 2018 р. до її зятя ОСОБА_11 приїжджала ОСОБА_5 . При розмові ОСОБА_5 просила ОСОБА_11 забрати заяву у іншому кримінальному провадженні, за що вона дасть йому гроші.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 06.09.2018 р. до нього зателефонував ОСОБА_13 , який є потерпілим у іншому кримінальному провадженні і сказав, що до них приїхала ОСОБА_5 , котра є дружиною ОСОБА_10 , та ще двоє осіб. ОСОБА_13 повідомив, що дані особи хочуть поспілкуватись з приводу кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ст. 149 КК України. Сказав, що боїться виходити з будинку. Він запропонував йому зателефонувати в поліцію на «102», якщо будуть протиправні дії з боку даних осіб. Через деякий час до нього знову передзвонив ОСОБА_13 і сказав, що вже передзвонив в поліцію і дані особи поїхали. В телефоній розмові ОСОБА_13 говорив, що ОСОБА_5 пропонувала гроші за те, щоб він з ОСОБА_11 відмовились від своїх показань в користь ОСОБА_10 . Ним був складений рапорт для внесення відомостей по даній події у ЄРДР. ОСОБА_13 мав номер його телефону, оскільки він є потерпілим у іншому кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за ст. 149 КК України і він викликав на допит потерпілих по телефону.

Суд не вбачає підстав для ненадання показанням потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 доказового значення, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами та повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними і підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 386 КК України.

Крім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 386 КК України підтверджується наступними перевіреними та дослідженими доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2018 р., згідно з якого ОСОБА_11 повідомив працівників поліції про те, що ОСОБА_5 в с. Білин, Володимир-Волинського району, Волинської області шляхом відкупу просила змінити в судовому засіданні показання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10

а.к.п. 87-89;

рапортом працівника поліції ОСОБА_14 від 08.11.2018 р., який підтверджує, що 06.09.2018 р. на його мобільний телефон телефонував ОСОБА_13 з приводу приїзду в с. Білин, Володимир-Волинського району, Волинської області родичів ОСОБА_10 , котрі шляхом погроз і підкупу намагались схилити ОСОБА_11 від дачі показань в суді щодо ОСОБА_10 , що підтверджує винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 386 КК України

а.к.п. 228;

аудіозаписом із компакт диску, протоколом огляду та відтворення аудіозапису від 13.11.2018 р., протоколом додаткового огляду та відтворення аудіозапису від 28.11.2018 р., які підтверджують, що 06.09.2018 р. ОСОБА_13 телефонував в поліцію та повідомляв про приїзд ромів.

а.к.п. 234, 236, 237;

При цьому доводи захисника про визнання недопустимими таких доказів, як повідомлення про підозру, інформації про телефонні розмови по лінії «102», протоколів огляду та аудіозаписів, з підстав порушення норм КПК України, зокрема, що відсутні ухвали слідчого судді про надання тимчасових доступів до речей та документів є безпідставними і не беруться судом до уваги з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Оскільки наведені захисником документи і відомості були витребувані та отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування даного кримінального провадження, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та відповідає вимогам ч. 2 ст. 93 КПК України, а тому такі докази зібранні стороною обвинучення у порядку, передбаченому КПК України, а відтак відсутні підстави для визнання таких доказів недопустимими.
Також винуватість ОСОБА_5 у підробленні іншого документа, який видається чи посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем, у використанні завідомо підробленого документа та у заволодінні чужим майном шляхом обману підтверджується наступними перевіреними судом доказами.
Так, із показань представника потерпілого ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_5 з метою отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям 03.01.2018 р. при заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб у розділі ІІ умисно не вказала ОСОБА_10 , котрий є батьком її неповнолітніх дітей. У 2017 р. було рішення суду про визнання ОСОБА_10 батьком неповнолітніх дітей. Однак при заповненні декларації вона не повідомила даний факт, про який достовірно знала. Станом на 03.01.2018 р. уже було рішення суду про визнання батьківства і вона вже не мала статусу одинокої матері. Надмірно виплачені кошти повернула добровільно.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 29.11.2017 р., котре набрало законної сили 09.12.2017 р. підтверджується, що ОСОБА_10 визнаний батьком неповнолітнього ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Із змісту даного рішення вбачається, що ОСОБА_5 в судовому засіданні визнала позовні вимоги та пояснила, що ОСОБА_10 є батьком неповнолітнього ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і проживає вона з ним у незареєстрованому шлюбі близько 9 років, що повністю підтверджує факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 із ОСОБА_10 та після набрання рішенням законної сили зобов`язує її вказати у Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги як члена сім`ї - ОСОБА_10
а.к.п. 109-110;
Декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 03.01.2018 р., з якої встановлено, що ОСОБА_5 достовірно знаючи, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.11.2017 р. ОСОБА_10 визнано батьком її неповнолітніх дітей, котрий є членом її сім`ї, не зазначила його у даній декларації, що вплинуло на призначення і виплату державної допомоги малозабезпеченій сім`ї та допомоги одинокій матері.
а.к.п. 91-92;
Рішеннями Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про призначення допомоги від 04.01.2018 р., відповідно до яких ОСОБА_5 з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. призначено щомісячну виплату державної допомоги малозабезпеченій сім`ї у розмірі 2930,91 грн. та допомогу одинокій матері у розмірі 1048,43 грн. щомісячно.
а.к.п. 117, 118;
Довідками Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 19.09.2018 р. №2400, 2401, які підтверджують, що ОСОБА_5 в період січня 2018 р. по травень 2018 р. незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на суму 19051,72 грн. та 7691,31 грн. допомоги на дітей одиноким матерям.
а.к.п. 112, 113;
Актами обстеження матеріально побутових умов сім`ї № 191, 280 від 31.07.2018 р., 25.09.2018 р., які підтверджують, що ОСОБА_10 є батьком її неповнолітніх дітей та членом її сім`ї.
а.к.п. 131;
Не беруться судом до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_10 не є чоловіком ОСОБА_5 , а тому обвинувачена не зобов`язана була вказувати ОСОБА_10 у Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги виходячи з наступного.
Із змісту Декларації вбачається, що особа, котра звернулась за призначенням соціальної допомоги зобов`язана вказати членів сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружина, чоловік, неповнолітні діти).
Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.11.2017 р. підтверджується, що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 протягом 9 років проживають разом у незареєстрованому шлюбі, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилось троє дітей. З моменту народження дітей, ОСОБА_10 постійно піклується про них, бере участь у їхньому вихованні.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_10 є членом сім`ї ОСОБА_5 , оскільки вони спільно проживають протягом 9 років, виховують дітей, пов`язані спільним побутом.
Враховуючи, що в період з 01.07.2017 р. по 31.12.2017 р. ОСОБА_10 був членом сім`ї ОСОБА_5 та батьком неповнолітніх дітей, а тому вона зобов`язана була вказати його у Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.
Також безпідставними є доводи сторони захисту, що ОСОБА_10 на час подання Декларації (03.01.2018 р.) перебував під вартою, а тому він не проживав із ОСОБА_5 і остання правомірно не вказала його у Декларації, оскільки відповідно до довідки ДУ «Луцький слідчий ізолятор» (а.к.п. 96) ОСОБА_10 був затриманий після подання ОСОБА_5 Декларації, зокрема 21.02.2018 р. та 23.02.2018 р. поміщений до слідчого ізолятора.
Оцінивши кожний досліджений та перевірений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у підкупі потерпілого з метою давання ним завідомо неправдивих показань є доведеною та квалфікує її дії за ст. 386 КК України.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у підробленні іншого документа, який видається чи посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачемє доведеною та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_5 завідомо вказала неправдиві відомості у Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, не зазначивши у декларації ОСОБА_10 , котрий на час подання Декларації був членом її сім`ї та батьком її неповнолітніх дітей та не вказала суму його доходів.

Також суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у використанні завідомо підробленого документа є доведеною та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_5 свідомо подала завідомо підроблений документ - Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, котра містила завідомо неправдиві відомості.

Крім цього, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом обману є доведеною та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки ОСОБА_5 умисно приховавши обставини, які впливають на призначення і виплату державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям завідомо вказала неправдиві відомості у Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, внаслідок чого незаконно, шляхом обману отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на суму 19051,72 грн. та допомогу на дітей одиноким матерям на суму 7691,31 грн.
Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_5 суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, а також беручи до уваги навність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді штрафу.

Обираючи покарання у виді штрафу, суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобіганню вчинення ним та іншими особами нових злочинів, а також, що передбачені інші альтернативні види покарання санкціями статей за якими обвинувачується ОСОБА_5 (арешт, обмеження волі) не можна застосувати до обвинуваченої, оскільки вона має на утриманні дітей віком до семи та чотирнадцяти років.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Оскільки з 01.07.2020 р. Законом внесено зміни до ст. 190 КК України, котрі посилюють кримінальну відповідальність та погіршують становище обвинуваченої, тому даний Закон не має зворотної дії в часі і застосовується положення ч.1 ст. 190 КК України в редакції, котра була чинною на час вчинення кримінального правопорушення, тобто до 01.07.2020 р.
Враховуючи, що заподіяна шкода добровільно відшкодована обвинуваченою і прокурор просив залишити позов без розгляду, тому цивільний позов прокурора слід залишити без розгляду.

Речові докази вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.1,4 ст. 358, ст. 386 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень;

за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень;

за ст. 386 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Речові докази компакт диск з аудіозаписом залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/