Провадження №11-кп/801/522/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного 15.04.2018 в ЄРДР за № 0001481, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020, яким
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
18.06.1998 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 23.07.1999 умовно-достроково на 9 місяців 21 день;
20.01.2000 Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 140, ст. 208, ст. 42, ст. 43 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 15.11.2005 умовно-достроково на 3 місяці 23 дні;
05.12.2008 Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 209, ст. 304 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.04.2018 по набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 . Судове рішення щодо останнього не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 14.04.2018 у невстановлений час спільно з ОСОБА_7 вирішили вчинити крадіжку майна із житлового будинку. Реалізовуючи спільний злочинний умисел та вищевказану попередню змову, 14.04.2018 о 21:30 год. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 прийшли до будинку АДРЕСА_2 . Посвітивши заздалегідь узятими із собою ліхтариками до вікон квартири АДРЕСА_3 у зазначеному будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 впевнились, що господарі помешкання відсутні та за діями спільників ніхто не спостерігає. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за допомогою принесених із собою викруток віджали металопластикове вікно вищевказаної квартири та через нього проникли всередину. Перебуваючи у квартирі, вони оглянули помешкання та в спальній кімнаті на одній із полиць виявили ювелірні вироби, які належать ОСОБА_11 . ОСОБА_8 заховав до кишені свого одягу каблучку із золота 585 проби, вагою 1,5 г., ринкова вартість якої відповідно до висновку експерта № 2636/2637/1821 від 30.05.2018 станом на 14.04.2018 року становить 1743 гривень 66 копійок., а ОСОБА_10 поклав до кишені свого одягу сережку із золота 585 проби, вагою 1,0 г., ринкова вартість якої відповідно до висновку експерта № 2636/2637/1821 від 30.05.2018 станом на 14.04.2018 становить 647 гривень 05 копійок.
З указаним майном ОСОБА_8 та ОСОБА_10 через раніше відчинене ними вікно вистрибнули на вулицю, однак, розпорядитись викраденим не змогли, оскільки були затримані працівниками поліції та мешканцями сусідніх квартир, відтак, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчили його з причин, які не залежали від їх волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з вироком суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Посилається на щире каяття, усвідомлення своєї провини, намагання змінити спосіб життя та поганий стан здоров`я.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України підтверджуються сукупністю зібраних та перевірених судом першої інстанції доказів та не оспорюються в апеляційній скарзі. Також є правильною кваліфікація дій останнього.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд дотримався вимог кримінального закону та враховував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що являється особою виключно кримінальної спрямованості, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних, корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, позитивно характеризується, згідно довідки з КЗ ВОНД «Соціотерепія», на диспансерному наркологічному обліку не перебуває, згідно довідки з Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, ОСОБА_7 за даними архіву та картотеки диспансерного відділення не значиться.

Також суд взяв до уваги вік обвинуваченого, стан його здоров`я, а саме те, що ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному диспансерному відділенні КНП «ВМКЛ № 1» з діагнозом: ВДТБ легень (туберкульоз легень), сімейні обставини, а саме те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, наявність обставин, що пом`якшують покарання, повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Висновок суду про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, ґрунтується на сукупності наявних у справі даних, адже останній систематично притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, суд, взявши до уваги пом`якшуючі обставини та дані, які позитивно характеризують обвинуваченого, визначив строк покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія апеляційного суду вважає, що покарання ОСОБА_7 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України, є правильним, і підстав для зміни вироку суду у цій частині немає.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційний суд не вбачає підстав для призначення покарання не пов`язаного з позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2020 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання її копії.

Судді