Справа № 309/1891/19
Провадження № 1-кп/309/430/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_6

законного представника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000418 від 20.05.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Новий Уренгой Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10.05.2019 року близько 15 год. ОСОБА_4 , знаходячись в м. Хуст на Майдан Незалежності біля фонтану, в ході раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір та прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс два удари рукою в область голови неповнолітньому ОСОБА_6 . В результаті чого потерпілий впав на землю і отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на ділянці лівої лопатки, які згідно висновку експерта №78 від 30.05.2019 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що в той день гуляв в центрі міста біля фонтану разом з сімєю. Біля фонтану бігали діти. В один момент він побачив як його малолітнього сина штовхнув неповнолітній потерпілий і той впав та вдарився головою об бруківку. Він лише захищав свого сина, якого штовхнув потерпілий, тілесних ушкоджень не спричиняв.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , у присутності законного представника ОСОБА_7 , суду пояснив, що 10.05.2019 року після обіду він разом зі своїми товаришами гуляв біля фонтану у центрі міста. Вони бігали та поливались з пляшок водою. Коли він біг, то випадково штовхнув дитину, яка впала. На це одразу до нього підбіг обвинувачений і вдарив його рукою два рази в голову. Від цих ударів він впав на землю, піднявся і втік додому.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 суду пояснила, що її син ОСОБА_8 повідомив їй вдома про інцидент, який трапився біля фонтану у центрі міста Хуст та про його побиття невідомим чоловіком.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 у присутності законного представника ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснив, що 10.05.2019 року після обіду вони з хлопцями, серед яких був і потерпілий ОСОБА_8 , гралися біля фонтану у центрі міста. Михайло біг з пляшкою наповненою водою, а мала дитина схопилася за пляшку і впала. На це підбіг батько дитини і вдарив ОСОБА_10 рукою двічі по голові. Від ударів ОСОБА_10 впав на землю, після того як підвівся вони втекли.

Винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, крім показів неповнолітнього потерпілого, свідка також підтверджується письмовими доказами, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні.

Висновком експерта №78 від 30.05.2019 року підтверджується виявлення у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді ділянки депігментації лівої лопатки. Дані наслідки тілесних ушкоджень є результатом загоєння саден, які, не виключена можливість виникли внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту на тверді підлеглі покриви землі, як при наданні тілу динамічного прискорення так і без надання тілу динамічного прискорення, що діяли по механізму удару тертя-ковзання і можуть вкладатися в час події, що мала місце 10.05.2019 року. Відповідно до п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція обвинуваченого щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, поясненнями потерпілого, свідка, оглянутим відеозаписом інциденту на CD-диску.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 він не спричиняв, оскільки такі повністю спростовуються показами неповнолітнього потерпілого, неповнолітнього свідка по справі та висновком експерта №78 від 30.05.2019 року.

Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо малолітнього.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації на підставі зібраної інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, позитивну характеристику з місця проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. Суд вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Речовий доказ по справі, зазначений у постанові слідчого СВ Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області від 22.05.2019 р. (а.с. 8) CD-диск із відеозаписом залишити при матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1