справа № 208/1444/20
№ провадження 1-кс/208/427/20
УХВАЛА
Іменем України

05 березня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000379 від 02.03.2020 року за ч.2 ст.186 КК України, -
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором вказаним клопотанням, просив накласти арешт на мобільний телефон "SamsungA3 2/16GB (SM-A300H)" ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вилучений 03.03.2020 у ОСОБА_4 .

З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 02.03.2020 до Кам`янського ВП із заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що в ніч з 01.03.2020 на 02.03.2020 невстановлений чоловік, перебуваючи на вул. Ковалевича, застосувавши газовий балончик, відкрито викрав у нього сумку спортивну із одягом та документами на ім`я ОСОБА_5 . Після чого на вул. Республіканській, цей же чоловік відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, викрав у нього мобільний телефон "SamsungA3 2/16GB (SM-A300H)" ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , гроші у сумі 900 гривень та 900 доларів США. Зазначений факт 02.03.2020 зареєстровано до ЄРДР за №0000379 за ч.2 ст.186 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що в ніч з 01.03.2020 на 02.03.2020 чоловік, який вчинив зазначене кримінальне правопорушення, перебуваючи на вул. Ковалевича, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , після чого, забризкавши йому очі газовим балоном, забрав у останнього сумку спортивну із предметами одягу та документами на ім`я ОСОБА_5 (паспортом громадянина України, карткою платника податків, паспортом громадянина України для виїзду за кордон). Після чого потерпілий втік від нього на вул. Республіканську.

У подальшому чоловік, який вчинив зазначене кримінальне правопорушення, приїхав за потерпілим на вул. Республіканську на автомобілі "Daewoo" сріблястого кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 (польська реєстрація). Приїхавши на вул. Республіканську на вказаному автомобілі, зазначений вище чоловік спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, після чого забрав у нього мобільний телефон "SamsungA3 2/16GB (SM-A300H)" ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , гроші у сумі 900 гривень та 900 доларів США. Після чого зазначений чоловік залишив місце вчинення зазначеного кримінального правопорушення на тому ж самому автомобілі.

У подальшому чоловік, який вчинив зазначене кримінальне правопорушення, на цьому ж автомобілі приїхав до відділення ломбарду " ОСОБА_6 , ОСОБА_7 Ломбард "Гарант" по вул. Глаголєва 18/26, де заклав викрадений у потерпілого мобільний телефон до ломбарду за 500 гривень. Згідно договору про надання фінансового кредиту під заставу зазначеним вище чоловіком був ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому встановлено, що зазначений вище автомобіль "Daewoo" сріблястого кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 (польська реєстрація) має VIN-код НОМЕР_4 . Автомобіль перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

03.03.2020 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займає посаду контролера ломбарду у відокремленому підрозділі №16 ПТ « ОСОБА_6 , ОСОБА_7 Ломбард «Гарант», розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Глаголєва, 18/26 вилучено мобільний телефон "SamsungA3 2/16GB (SM-A300H)" ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , тобто мобільний телефон викрадений у ОСОБА_5 .

03.03.2020 вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На думку слідчого, вказаний мобільний телефон має суттєве значення для повного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення обставин кримінального правопорушення, а також відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказам, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою арешту предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Слідчий в судовому засіданні підтримав дане клопотання, просив суду задовольнити його в повному обсязі.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді клопотання, згідно якого, вважав за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за його відсутності.

Власник майна, ОСОБА_5 повідомлений про дату, час та місце судового розгляду не прибув, заяв та клопотань не подавав.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 , договору специфікації до договору фінансового кредиту під заставу, протокол огляду та вилучення предмету від 03.03.2020 р., постанова про визнання речових доказів та залучення їх до матеріалів кримінального провадження від 03.03.2020 р. на разі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою в наслідок вчинення кримінального правопорушення.
П.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що предмети клопотання мають ознаки предмету злочину та є наявним ризик їх знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого про необхідність забезпечення збереження речових доказів, є обґрунтованим.
В той же час, слідчий суддя враховує, що згідно до ч.5 ст.9 КПК України, положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
А тому, враховуючи вище зазначене, з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, які мають доказове значення, а тому достатнім є накладення арешту в частині тимчасового, на час накладення арешту, позбавлення прав власника на відчуження та розпорядження арештованим майном, залишив при цьому право на користування телефоном за власником.
Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на речовий доказ, а саме на мобільний телефон "SamsungA3 2/16GB (SM-A300H)" ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вилучений 03.03.2020 у ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_5 , якого на час накладення арешту позбавити права на відчуження та розпорядження арештованим майном, залишив за ним право на користування.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1