Справа № 164/479/20
п/с 1-кп/164/80/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровичі Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 5 лютого 2020 року, про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК, ч. 4 ст. 197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2020 року в Маневицький районний суд Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 5 лютого 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК, ч. 4 ст. 197-1 КК України.

10 червня 2020 року в Маневицький районний суд Волинської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні у зв?язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у 2014 році, більш точну дату і час в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам Земельного кодексу України, що регламентують набуття, реалізацію права на землю та правовий режим зони санітарної охорони, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 116, ст. 125 та ст. 126 Земельного кодексу України, п. 2 ч. 2 ст. 6 постанови КМУ „Про правовий режим зон санітарної охорони водних об?єктів № 2024 від 18 грудня 1998 року, якими визначено, що в зонах санітарної охорони забороняється розміщення господарських будівель відносно підземних джерел водопостачання, самовільно зайняв та огородив парканом земельну ділянку, площею 0.0033 га, яка розміщена в межах зони санітарної охорони суворого режиму (1-го поясу) артезіанської свердловини, що перебуває в користуванні державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області.
Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 самовільно зайнявши земельну ділянку, площею 0.0033 га, що знаходиться на відстані 9.5 м у південно-західному напрямку від каптажного приміщення артезіанської свердловини, яка знаходиться на території державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, у 2014 році, більш точну дату і час в ході досудового розслідування не встановлено, в порушення вимог ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 116, ст. 125 та ст. 126 Земельного кодексу України, п. 2 ч. 2 ст. 6 постанови КМУ „Про правовий режим зон санітарної охорони водних об?єктів № 2024 від 18 грудня 1998 року, самовільно здійснив будівництво господарської споруди, довжиною 14.9 м та шириною 7.85 м, на самовільно зайнятій земельній ділянці в зоні санітарної охорони суворого режиму (1-го поясу) артезіанської свердловини.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК, ч. 4 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки в зонах санітарної охорони; самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в зонах санітарної охорони.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні у зв?язку із закінченням строків давності підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданому до суду клопотанні, просив закрити дане кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу заявленого клопотання,думку прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що вказане клопотання обвинуваченого є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 8, 10 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1, ч. 2-3 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п?ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п?ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК, ч. 4 ст. 197-1 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочинами відповідно невеликої та середньої тяжкості.

При вирішенні клопотання обвинуваченого суд бере до уваги, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України, є закінченим з моменту самовільного зайняття земельної ділянки, а злочин, передбачений ч. 4 ст. 197-1 КК України, - з моменту початку ведення будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці. Вказані злочини вчинено ОСОБА_4 в 2014 році.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив в 2014 році два умисні злочини, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості,підстав для зупинення чи переривання перебігу давності в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено,суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттюу зв?язку із закінченням строків давності на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 284-288, 350, 369-372, 392-395 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 2 ст. 197-1 КК, ч. 4 ст. 197-1 КК України, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК, ч. 4 ст. 197-1 КК України, закрити у зв?язку із закінченням строків давності.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1