Справа № 149/3179/19
Провадження №1-кп/149/53/20
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне № 0000473 від 13.12.2019 року у справі по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, освіта середня, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, зокрема:
06.02.2019 року Хмільницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин;

01.10.2019 року Хмільницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту терміном на 2 місяці, на підставі ст. 71 КК України приєднано частину покарання за вироком того ж суду від 06.02.2019 року у виді 88 годин громадських робіт за правилами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України в перерахунку восьми годин громадських робіт до одного дня арешту та призначено остаточне покарання у виді арешту на строк 2 місяці 11 днів, покарання відбуте

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
06.12.2019 року о 20.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку своїх батьків за адресою АДРЕСА_1 , зайшов до приміщення кімнати своєї матері ОСОБА_5 , 1940 р.н., де на ліжку під подушкою помітив грошові кошти. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись у відсутності матері ОСОБА_5 у кімнаті та сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, з метою завершення свого злочинного умислу, діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 1800 гривень, які дістав з під подушки на ліжку, після чого з викраденими грошовими коштами зник, розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1800 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав вину повністю та надав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам викладеним у обвинувальному акті. Так, ОСОБА_4 пояснив, що 06.12.2019 мати ОСОБА_5 попросила придбати продукти в магазині та дала йому грошові кошти. Він побачив, що грошові кошти знаходяться на ліжку матері під подушкою. 06.12.2019 близько 20:00 год. повернувшись з магазину, він побачив, що мати спить та у неї з-під подушки виглядає хустинка, в якій знаходилися грошові кошти. У нього виник умисел на крадіжку цих коштів. Зрозумівши, що за його діями ніхто не спостерігає, він витягнув густинку та забрав наявні там кошти в розмірі 1800 грн. Частину вказаних коштів в сумі 910 грн. використав на власні потреби, а частину 890 грн повернув працівникам поліції, які в подальшому віддали ці кошти матері. Про вчинене шкодує, кається у вчиненому, просив пробачення у матері. Також зазначив, що повернув матері 600 грн, а також планує повернути решту.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, претензій до обвинуваченого немає, покарання обвинуваченому просить обрати на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та просили застосувати цей порядок, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений вину свою в скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо особи обвинуваченого.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. ст. 65-67 КК України, роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому щире каяття обвинуваченого полягає в тому, що він просив пробачення у матері, повернув матері частину використаних коштів в розмірі 600 грн. Активне сприяння розкриттю злочину полягає у поверненні працівникам поліції частини викрадених кошів у сумі 890 грн, які в даній справі визнані речовими доказами та повернуті потерпілій.
Обставинами, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого суд враховує рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого немає, у вирішенні питання щодо покарання покладається на розсуд суду, думку прокурора, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: грошові кошти у сумі 890 гривень, 8 купюр номіналом 100 гривень із наступними серійними номерами: СЖ 6651907; ВД93965; КР 4320748; МЗ 5804310; КУ 4369215; МЄ 8608641; БК 6449512; СВ 0147226 та одна купюра номіналом 50 гривень УЕ 0396002 та дві купюри номіналом 20 гривень ДТ 9077322 та ТЕ 3103780, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілою з дня отримання копії вироку, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1