Справа № 175/589/20
Провадження № 1-кп/175/37/20
Вирок

Іменем України

25 червня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Василівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 13.01.2020 року приблизно о 18:00 годині, перебуваючи біля магазину «Юлія» розташованого по вул. Успенська 17 с. Горянівське Дніпровського району Дніпропетровської області, зустрів раніше йому знайому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із якою у нього виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин.

Під час конфлікту у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел направлений на заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , Реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_4 схопив обома руками за плечі ОСОБА_5 , та почав трясти її, внаслідок чого остання вдарилась головою об бетонний паркан, втратила рівновагу та впала на землю. Коли ОСОБА_5 , підвелась на ноги, ОСОБА_4 , наніс їй один удар правою рукою зжатою в кулак в область нижньої щелепи ліворуч.

У відповідності до висновку судово-медичного експерта № 479е від 12.02.2020 року, потерпілій ОСОБА_5 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: 1-го синця в області тіла нижньої щелепи ліворуч, 3-х синців на внутрішньо-передній поверхні правого плеча в верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки на підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступіню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.11.1995 року №6.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно 13 січня 2020 року знаходився неподалік потерпілої, де у нього виник конфлікт з нею, з якою вони колись разом проживали в цивільному шлюбі. І на підставі ревнощів він взяв потерпілу під руки тричі її смикнув, а потім вдарив її кулаком, в наслідок чого вона вдарилась головую об бетоний паркан і впала. Про вчинене шкодує і намагався з потерпілою примеритись. Просив суд призначити йому штраф та вбивачився перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 , також підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті і пояснення обвинуваченого, про обставини які відбулись 13 січня 2020 року. Просила суд призначити покарання, щоб обвинувачений більше не завдавав їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , та його умисні дії вірно кваліфіковані, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття, визнання вини та сприяння розкритю злочину.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, те, що вину свою визнав повністю, на спеціальних обліках не перебуває.
Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст. 65, 67 КК України, з урахуванням обставин справи і наслідків злочинів, вчинених обвинуваченою, суд враховує щирє каяття у судовому засіданні, визнання вини, суд вважає необхідним призначити покарання у виді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_4 , покарання у вигляді штрафу суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Цивільний позов потерпілої не заявлявся.

Судові витрати і речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.
Судові витрати і речові докази відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1