Справа № 441/959/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1126/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 441/959/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 07.04.2019 близько 13 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на польовій ділянці біля річки Верещиця, на відстані 64 метри від житлового будинку АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_9 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс йому два удари правою ногою в ділянку нижньої частини живота справа, один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої задньої правої частини тулуба та одного удару кулаком правої руки в ділянку правої частини грудної клітки, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на грудній клітці справа, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 із правої кишені штанів ОСОБА_9 повторно відкрито викрав його майно, а саме: грошові кошти в сумі 140 грн., та мобільний телефон марки «Nokia» моделі «710» серії «Lumia» ІМЕЛ: НОМЕР_1 , вартістю 315.00 грн., із сім - картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер телефону НОМЕР_2 , вартістю 20 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 475 грн.

На вирок суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок змінити, призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, захисник ОСОБА_8 зазначає, що призначене ОСОБА_5 судом покарання є несправедливим через його суворість. Вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не враховано, що ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а тому вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання.

У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просять апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника заперечила, просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.

Щодо покарання, з яким захисник не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, утриманців не має, характеризується посередньо, на медичних обліках не перебуває; щире каяття як обставину, яка пом`якшує покарання; вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставину, яка обтяжує покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Усі дані про особу обвинуваченого, його сімейний стан, тяжкість вчиненого злочину, щире каяття як обставина, яка пом`якшує покарання, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.
Саме з врахуванням наведеного суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, немає.
На думку колегії суддів, підстави для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відсутні.
Апеляційні вимоги про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З урахуванням тяжкості злочинів та обставин справи, колегія суддів вважає, що досягнення встановленої ч.2 ст. 50 КК України мети покарання можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого та неможливе без відбування ним покарання, а тому підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку в частині призначення покарання та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.
Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не містить правових підстав для зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3