Справа № 308/162/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , захисника засудженого ОСОБА_3 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_2 , захисник засудженого ОСОБА_3 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
06 лютого 2019 року на адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із Державної установи «Закарпатської установи виконання покарань (№9)», надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
Клопотання мотивоване тим, що вироком апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2003р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 засуджено за ст.93 пп «а», «г», «і» КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 враховувати з 05 вересня 2002р. з часу фактичного затримання. Ухвалою Верховного суду України від 30 вересня 2003р. касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вирок - без змін.
Строк перебування під вартою засудженого склав з 05.09.2002р. по 30.09.2003р. склав 388 днів.
Дослідивши клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 , та матеріали що до нього додані суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, передбачених законом.
Відповідно ст.532 КПК України, ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.
Відповідно ст.533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч.6 ст.539 КПК України, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
У статті 26 КПК України закріплено засаду диспозитивності, відповідно до якої сторони кримінального провадження вільні у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Згідно системи документообігу в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 лютого 2018 року (Справа № 308/36/18), було розглянуто клопотання засудженого ОСОБА_3 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, та у його задоволенні відмовлено. Та вже було надано оцінку з приводу аналогічного клопотання заявленого тією самою особою, з тих самих підстав.
Таким чином, судами вже вирішено питання про зарахування засудженому ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, ініціатор звернення на вказані обставини не звернув уваги, під час повторного подання аналогічного клопотання не вказує про існування нових обставин (підстав, доказів), які не були досліджені судом в первісному клопотанні та які на думку особи зумовлюють необхідність повторного звернення із таким самим клопотанням. При відсутності апеляційного оскарженого рішення суду від 23 лютого 2018 року (Справа № 308/36/18).
За змістом ст.21 КПК України кожна особа має право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що особа має право на звернення до суду з відповідною заявою, клопотанням, тощо, а в разі незгоди з ухваленим судом рішенням - на апеляційний, касаційний перегляд її справи в випадках та в порядку, передбаченому чинним КПК України.
Чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до суду при наявності судового рішення, що набрало чинності, з таким самим клопотанням, поданим з тих самих підстав з аналогічними вимогами.
Положеннями КПК України чітко не виписано, як повинен діяти суд першої інстанції за таких обставин.
У силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ст.21 КПК України).
З урахуванням того, що питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі вже було предметом судового розгляду та за ним, іншим складом суду, було прийняте судове рішення, а в поданому до суду клопотанні відсутнє належне обґрунтування повторного звернення до суду з аналогічним клопотанням, суд приходить до висновку про необхідність повернення його ініціатору звернення.
Hа пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 539 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_2 , захисника засудженого ОСОБА_3 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,- повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1