УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/16667/19

Провадження №: 1-в/755/696/19

"23" грудня 2019 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання (подання) інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про затримання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, установив :

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 08.12.2016, з урахуванням змін здійснених вироком апеляційного суду Житомирської області від 01.03.2017, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеженняволі на строк 3 роки з позбавленням права керування ТЗ строком на 2 роки.

На цей час, до суду надійшло клопотання заявника, про затримання засудженого та його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, бо наявні підстави передбачені ч. 4 ст. 57 КВК України.

У судове засідання сторони будучи повідомленими про день та час розгляду клопотання (подання) згідно вимог ст. 135 КПК України до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у його відсутність, та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

В силу положень КВК України, ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539, ч. 2 ст. 539 з урахуванням положень ч. 6 ст. 9, ст. 7 КПК України це клопотання підлягає розгляду даним місцевим судом.

З урахуванням, ч. 4 ст. 57 КВК України передбачено, що засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений строк до місця відбування покарання, за поданням кримінально-виконавчої інспекції затримується органом Національної поліції для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання.

У разі невиїзду без поважних причин суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

А, у разі неприбуття засудженого до місця відбування покарання органом Національної поліції за поданням кримінально-виконавчої інспекції оголошується його розшук. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

У даному випадку, на думку заявника, має місце наявність факту невиїзду засудженим без поважних причин до місця відбування покарання.

Проте, частиною 1 статті 57 цього ж Кодексу імперативно визначено, що кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання.

Та не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Тобто, положення КВК в їх системному зв`язку вказують на те, що кримінально-виконавча інспекція може констатувати факт невиїзду тільки за умови, що засуджений отримав від неї припис про виїзд до місця відбування покарання та не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений не виїхати до місця його відбування.

Але, у цій ситуації, матеріали надані заявником цього засудженого не містять даних про те, що він взагалі отримав припис про виїзд до місця відбування покарання та не виїхав не пізніше трьох діб з дня його до місця відбування покарання, а тому підстави для задоволення такого клопотання відсутні взагалі, бо відсутній факт невиїзду у розумінні ст. 57 КВК України.

Апріорі, тут має місце не факт невиїзду, а факт ухилення особи від отримання самого припису, й не установленість місця знаходження засудженого, але ст. 57 КВК України вказує на те, що у разі неприбуття засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання та в разі, якщо його місцезнаходження невідоме, уповноважений орган з питань пробації надсилає органам Національної поліції подання про оголошення його в розшук та подання до суду для вирішення питання направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі.

Однак, матеріали подані до суду не містять інформації про вжиття заявником такого типу заходів (звернення з поданням до органів Національної поліції подання про оголошення його в розшук).

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві не підлягає задоволенню, як необгрунтоване.

Керуючись ст. 57 КВК України, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд постановив :

у задоволенні клопотання (подання) інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про затримання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, відмовити.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

С у д д я : О. Бірса