Номер провадження: 11-сс/813/292/20
Номер справи місцевого суду: 496/14/20 1-кс/496/233/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.02.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000762 від 08.10.2019 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котловина, Одеської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України на 10 календарних днів, тобто до 19.02.2020 року.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 07.02.2020 року до Біляївського районному суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.02.2020 року задоволено клопотання прокурора та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 10 календарних днів, тобто до 19.02.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а також те, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, врахував, що доведені ризики, які існували при обранні запобіжного заходу, не знизились та не відпали, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки підозрюваного, а також те, що потерпіла ОСОБА_10 не ознайомлена з матеріалами досудового розслідування.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, а також відсутність зазначених в клопотанні прокурора ризиків, які обумовлюють необхідність продовження строку дії запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судом встановлено, що в провадженні СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000762 від 08.10.2019 року за фактом вчинення злочину, за наступних обставин.
09.10.2019 року, ОСОБА_8 вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_11 на скоєння розбійного нападу на АЗС «Катран» (Tat Oil), розташованої на 451 км автошляху Київ-Одеса. З цією метою вони приготували медичну маску та пістолет «Ekol P29 Rev», попередньо розподіливши між собою ролі, а саме: ОСОБА_8 буде скоювати розбійний напад, а ОСОБА_11 залишиться в автомобілі «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_1 , слідкувати за обстановкою поблизу та для оперативного від`їзду з місця події. Так 09.10.2019 року близько 04.23 год., діючи відповідно спільного плану, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 на вказаному автомобілі, під керуванням ОСОБА_8 , приїхали до АЗС «Катран» (Tat Oil), розташованої на 451 км. автошляху «Київ-Одеса» Біляївського району Одеської області, де ОСОБА_12 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_11 пересів на сидіння водія та від`їхав на декілька метрів від місця скоєння злочину, чекаючи ОСОБА_8 , з метою оперативного від`їзду з місця події. Тим часом ОСОБА_8 з метою скоєння розбійного нападу підійшов до віконця будівлі на АЗС «Катран» (Tat Oil), в яке постукав та замовив у оператора-касира ОСОБА_10 каву, у той час коли остання направилась до кофейного апарату, який розташований посередині приміщення, ОСОБА_8 вдягнув на обличчя заздалегідь підготовлену медичну маску, достав пістолет та просунув у віконце, чекаючи, коли до нього підійде ОСОБА_10 з кавою. Дочекавшись, коли вона підійшла, ОСОБА_8 , погрожуючи пістолетом, почав вимагати гроші, які знаходились у касі, на що ОСОБА_10 відповіла йому, що в касі знаходиться гроші у сумі 50 грн., після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_11 з місця події зникли у невідомому напрямку.
13.10.2019 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Постановою керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 від 04.12.2019 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців.
06.12.2019 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 12.01.2020 року включно.
21.12.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
08.01.2020 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 на 30 календарних днів, тобто до 10 лютого 2020 року включно, для ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.
07.02.2020 року прокурор, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 мотивуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, які не зменшилися й продовжують існувати, а також тим, що по даному кримінальному провадженню необхідно виконати вимоги ст.290 КПК України, проте в наявності є об`єктивні причини, що перешкоджають направити обвинувальний акт до суду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою, зокрема, що кількість наданих для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, а саме, що потерпіла ОСОБА_10 не ознайомлена з матеріалами досудового розслідування, необхідно продовжити строк його дії на 10 днів.
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.02.2020 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 10 днів, тобто до 19.02.2020 року.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, а також вік та стан його здоров`я, свідчить про доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , пред`явленої на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до клопотання прокурора.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення. За таких підстав, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_8 .

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Таким чином, слідчий суддя прийшов вірного висновку про доцільність продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, строком до 10 днів, оскільки досудове розслідування вважається закінченим з моменту направлення обвинувального акту до суду.
В Кримінальному процесуальному кодексі України статтями 290 та 291 регулюються порядок відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні та складання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування відповідно. При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.219 КПК України, Кодексом чітко не врегульовано питання щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії кримінального провадження, зокрема коли особа знайомиться з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Чанєв проти України»), Європейський Суд звернув увагу на необхідність утримання підозрюваної особи під вартою лише на підставі відповідного судового рішення, в тому числі зазначено, що при направленні обвинувального акту до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи практику ЄСПЛ та положення ч.6 ст.9 КПК України, приходить до висновку про те, що на стадії ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, яка у відповідності до вимог ч.3 ст.219 КПК України, не входить в строки досудового розслідування, розгляд зазначеного питання слід відносити саме до компетенції слідчого судді районного суду, в територіальній юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження.

З огляду на обставини даного кримінального провадження, апеляційний суд не бере до уваги надані захисником характеристики підозрюваного з місця проживання та колишньої роботи, навчання та довідка про склад його сім`ї, оскільки ці документи не спростовують доводів сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, при прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що станом на день розгляду апеляційної скарги досудове розслідування завершено, оскільки 17 лютого 2020 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 переданий до суду, що не заперечувалось учасниками кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, необхідністю органом досудового розслідування виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 10.02.2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4