Провадження № 1-в/638/103/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 квітня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, -

встановив:

19.12.2019р. засуджений ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2017р., відповідно до Закону України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015р.

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання та просив зарахувати у строк попереднього ув`язнення з 25.07.2017р., тобто з дня затримання по 25.01.2018р. набрання вироком законної сили.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку засудженого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (зі змінами у відповідності до Закону України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015р.), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судом встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2017р., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, які вчинені 14.07.2017р. та 25.07.2017р.
Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, справа №13-31-кс18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування підлягає частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 http:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_56/ed_2018_07_12/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#56" title="Про судоустрій і статус суддів; нормативно-правовий акт № 1402-VIII від 02.06.2016">ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки правопорушення засудженим ОСОБА_3 було вчинено після 20 червня 2017 року, зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання щодо нього не може здійснюватися з урахуванням положень частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року.

Також, суд звертає увагу, що покарання за вказаним вироком призначено на підставі ст. 71 КК України, а саме було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2014р. В свою чергу, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.02.2016р. зараховано засудженому ОСОБА_3 вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.11.2014р. строк попереднього ув`язнення з 20.10.2014р по 29.12.2014р.
Зважаючи на вищевикладене в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1