Справа № 199/1734/20
УХВАЛА
іменем України

20.03.2020

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000360, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, не маючого на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

-29.06.1999 р. Львівським обласним судом за п.п. а, е, и ст. 93, ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 4 ст. 19, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 196-1, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.), звільнений 10.01.2013 р. по відбуттю строку покарання з Катеринославської виправної колонії Рівненської області,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з клопотанням слідчого ОСОБА_3 , 04.03.2020 р. приблизно о 18.30 год. проходив біля будинку №34 по вулиці Клубній у місті Дніпрі, де побачив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), підбіг до потерпілого ОСОБА_6 попереду та кулаком лівої руки наніс один удар останньому в область правої щоки, чим спричинив фізичний біль. Далі, ОСОБА_3 , застосовуючи фізичну силу рук, повалив ОСОБА_6 на землю обличчям вниз, після чого, схилившись над останнім, обхопив його шию ззаду ліктем правої руки. Подолавши таким чином бажання ОСОБА_6 до опору, наказав віддати йому належний потерпілому мобільний телефон. Виконуючи наказ, ОСОБА_6 дістав з правої кишені джинсів, одягнутих на ньому, мобільний телефон марки «Хіаоїпі Redmi 4А» та передав його ОСОБА_3 та останній зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Матеріальна шкода згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №923/20 від 12.03.2020 р. становить 1 380,00 грн.
17.03.2020 р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Підозрюваний просив про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, визнав вину у вчиненні злочину, розкаявся, повідомив про намір відшкодувати потерпілому майнову та моральну шкоду.
З приводу неявки в судове засідання 19.03.2020 р. підозрюваний заперечував проти цього неприбуття через необізнаність, повідомив, що був орієнтований оперуповноваженим АНД ВП ОСОБА_7 на інший час прибуття з приводу розгляду клопотання та у призначений останнім час (09.00 год. 18.03.2020 р.) з`явився до відділення поліції, та надалі чекав на дзвінок від о/у. Дізнався про судове засідання 20.03.2020 р. об 11.00 год. також від цього о/у.
Розглянув клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до витягу від 04.03.2020 за №0000360 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що 03.03.2020 р. до АНД ВП звернувся гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає АДРЕСА_2 , про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.03.2020 р. близько 18.10 біля будинку №34 по вул. Клубній відкрито заволодів мобільним телефоном «Ксіомі» неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17.03.2020 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).
З приводу наявності обґрунтованої підозри, то якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Такі факти та інформація, встановлені на підставі наступних доказів, існують:
-протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від 06.03.2020;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від 06.03.2020;
-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.03.2020;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 12.03.2020 р.;
-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 12.03.2020 р.;
-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 12.03.2020 р.;
-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 15.03.2020 р.;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 16.03.2020 р.
Разом з тим, підозрюваний визнав вину у вчиненні злочину.
При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 29 Конституції України).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
На переконання прокурора наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Втім, слідчий суддя не погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки мало місце введення підозрюваного з боку оперуповноваженого ОСОБА_7 в оману щодо дати та часу судового засідання 19.03.2020 р., та зазначене прокурором не було спростовано.
Джерела отримання доказів вичерпані.
Відтак, слідчим суддею встановлена наявність лише ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання особи під вартою є настільки серйозним заходом, що його застосування є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі, заходи було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див., наприклад, рішення у справах «Вітольд Літва проти Польщі» (Witold Litwa v. Poland), заява № 26629/95, п. 78, ECHR 2000-III, та «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 143, ECHR 2012) п. 93 рішення ЄСПЛ у справі «Заіченко проти України (№2)».
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Оцінюючи (ст. 179 КПК) при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, крім наявності ризику, зазначеного у п. 5 ч. 1 статті 177 цього Кодексу, в сукупності всі обставини, у томі числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, слідчий суддя погоджується із доводами про наявність підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Втім, за конкретних обставин даної справи та, враховуючи встановлений ризик (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), має бути врахована та обставини, що підозрюваний судимий, потерпілий є неповнолітнім та на даний час шкода не відшкодована.
Таким чином, мають місце підстави для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу: домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З метою забезпечення безумовного виконання обов`язків підозрюваним, покладених на нього у зв`язку із застосуванням домашнього арешту обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати, як виконання обов`язку, засіб здійснення контролю за підозрюваним, електронний засіб контролю, який підозрюваному носити на весь час домашнього арешту.
При визначенні строку застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує приписи ч. 6 ст. 181 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 132, п. 4 ч. 1 ст. 176, ч. 4 ст. 176, п. 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178, ч. 6 ст. 181, ст.ст. 186, 193, ч.ч. 4, 5 ст. 194, ст.ст. 195, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонив підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 20.05.2020 р.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду.
Застосувати як виконання обов`язку засіб здійснення контролю за підозрюваним електронний засіб контролю, який підозрюваному носити на весь час домашнього арешту.
По закінченню встановленого строку дії домашнього арешту та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування електронного засобу контролю припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч. 4 ст. 181 КПК України.
Ухвала набирає чинності негайно після її оголошення.

Строк дії ухвали до 20 травня 2020 р.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1