Номер провадження:1-в/521/1132/19
У Х В А Л А
ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
12 грудня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання засудженої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, раніше не судимої, засудженої 09.07.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Миколаєва від 12.03.2019 року вирок змінено та призначено покарання до 2 років позбавлення волі.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; з боку захисту: засуджена ОСОБА_3 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ЧВК (№ 74)» ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання засудженої ОСОБА_3 про застосування умовно дострокового звільнення.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженої ОСОБА_3 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
Засуджена ОСОБА_3 у клопотанні просить суддю задовольнити її клопотання та відповідно до ст. 81 КК України застосувати до неї умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

3.Позиції сторін.
Засуджена просила її клопотання задовольнити та застосувати до неї умовно дострокового звільнення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженої оскільки засуджена не довела своє виправлення.

Представник ДУ «ЧВК (№ 74)» підтримала думку прокурора.
4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та надані адміністрацією установи документи, вислухавши думку прокурора, представника адміністрації та засудженої, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджена формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбула дві треті строку покарання призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_3 не має.

Покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України/.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_3 засуджена за скоєння злочину який відноситься до категорії тяжкого злочину проти життя та здоров`я (умисне тяжке тілесне ушкодження), покарання призначене судом у вигляді двох років позбавлення волі. Кінець строку покарання 20.02.2020 року.

Відповідно дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення на думку суду не досягнута. Мета покарання не реалізована.

Даючи оцінку сумлінній поведінці засудженої, судом встановлено наступне.

Так, під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни. Однак, як вбачається з наданої характеристики за весь період відбування покарання різними установами виконання покарань ОСОБА_3 характеризувалась посередньо або негативно, мала стягнення, не була працевлаштована. По прибутті до ДУ «ЧВК№74» 09.04.2019 року працевикористовується робочою майстерні. Заохочень не має. По відношенню до співробітників установи хамовита, на заходи виховного характеру не реагує, належних висновків не робить.
Таким чином, вказані обставини у сукупності дають суду підстави вважати, що засуджена не довела своє виправлення та її звільнення умовно-достроково станом на день розгляду клопотання не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання засудженої необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч.ч. 2, 3 ст. 81КК України, ст. ст. 533, 537, 539 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Висновки суду.
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до неї умовно дострокового звільнення від відбування покарання відмовити

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1