Справа № 301/2399/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисників підозрюваного ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/524/19, за апеляційними скаргами, які подали адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року задоволено погоджене прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_9 (далі прокурор) клопотання слідчого СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 (далі слідчий) й застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого,
підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 грудня 2019 року включно.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 11 жовтня 2019 року до Іршавського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці електроінструментів), вчиненому за попередньою змовою групою осіб (з гр. ОСОБА_11 ), поєднаному з проникненням в інше приміщення, що мало місце 16.03.2019 приблизно о 23-й годині з вагончика, який розташований на території подвір`я новобудови в урочищі «Летище» м. Іршава Закарпатської області, власником якої є ОСОБА_12 , внаслідок чого останньому заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 10599 гривень. Вважає, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме, протоколами прийняття заяви ОСОБА_12 від 18.03.2019, огляду місця події від 18.03.2019, допиту потерпілого ОСОБА_12 від 19.03.2019, додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 від 25.03.2019, проведення обшуку від 26.03.2019, допиту свідка ОСОБА_13 від 14.04.2019, слідчого експерименту від 21.06.2019, а також висновком експерта № 2 / 108 від 06.05.2019. Разом із тим, посилається на те, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховувався від органу досудового розслідування, так як не видавалось можливим встановити його місце знаходження, і був затриманий 10.10.2019 приблизно о 23 год. 10 хв. на підставі ухвали слідчого судді від 12.09.2019. Враховуючи наведене вище, а також те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, слідчий вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятися від органу досудового розслідування, про що свідчить і відсутність у нього місця роботи, а також незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників процесу, а також перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Тому, на думку слідчого, застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним, оскільки менш суворі запобіжні заходи будуть недостатньо ефективними для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, що в свою чергу може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства. Просить застосувати щодо підозрюваюного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що наданими стороною обвинувачення доказами підтверджуються обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину. При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за яке підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а також те, що ОСОБА_6 ухилявся від слідства, що стало підставою винесення слідчим суддею ухвали від 12.09.2019 про надання дозволу на його затримання, слідчий суддя прийшов до висновку про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказується у клопотанні, а саме: ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілого ОСОБА_12 та свідків, і у свою чергу перешкоджання встановленню істини в кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчить і те, що при затриманні ОСОБА_6 вчиняв супротив працівникам поліції, відштовхував від себе, намагався втекти, вів себе агресивно, у зв`язку з чим, щодо нього було застосовано фізичну сили та кайданки, що підтверджується відповідними рапортами працівників поліції. На підставі наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатньо ефективними для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, застосував щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х:
- адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що слідчий суддя не врахував те, що додані до клопотання докази свідчать лише про те, що вчинено кримінальне правопорушення, однак не доводять причетність ОСОБА_6 до його вчинення. Також зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги пояснення ОСОБА_6 про те, що він заявляв слідчому усне клопотання про проведення одночасних допитів, однак такі проведені не були, а також про те, що він не отримував від слідчого чи прокурора будь-яких повісток про необхідність явки для проведення слідчих дій і від слідства не ухилявся. Крім того, стверджує, що з того часу як у потерпілого ОСОБА_12 викрадено майно, підозрюваний ОСОБА_6 не вчиняв будь-якого впливу на потерпілого, свідків чи інших учасників кримінального провадження, а відсутність у підозрюваного місця роботи жодним чином не свідчить про можливість ухиляння від органу досудового розслідування чи суду. Вважає, що прокурором не доведено обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, а додані до клопотання матеріали не підтверджують необхідності застосування щодо ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, посилається і на те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає його сім`я, не ухилявся і не ухиляється від проведення слідчих дій, а навпаки, з метою перевірки показань самостійно ініціював проведення одночасних допитів. Із вищенаведених підстав, апелянт вважає незаконним та необґрунтованим і висновок слідчого судді про неможливість визначення ОСОБА_6 розміру застави. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого визначеного органу державної влади;
- захисник ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Стверджує, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину є необґрунтованою. При цьому, посилається на те, що викладені в повідомленні про підозру обставини кримінального правопорушення можуть свідчити лише про наявність у діях ОСОБА_6 передбаченого ст. 198 КК України кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, оскільки, як убачається з повідомленої ОСОБА_6 підозри, гр. ОСОБА_11 , вчинивши передбачений ст. 185 КК України злочин, передав ОСОБА_6 викрадені речі вже на іншій вулиці, а в подальшому, ОСОБА_6 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі приблизно 5000 гривень. Також зазначає, що з метою прив`язки ОСОБА_6 до вчиненого ОСОБА_14 злочину, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 відводиться роль «замовника», а ОСОБА_14 роль «виконавця», однак, у чинному Кримінальному кодексі України відсутній такий вид співучасті як «замовник», і при цьому, навіть у випадку встановлення будь-якої ролі ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, то його дії повинні бути кваліфіковані за відповідною частиною статті 27 та ч. 3 ст. 185 КК України, так як дій, визначених ч. 3 ст. 185 КК України безпосередньо ОСОБА_6 не вчиняв. Крім того, вказує на те, що твердження слідчого та слідчого судді про те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності й установити його місце знаходження не надалось можливим, - не відповідає дійсності та спростовується довідкою виконавчого комітету Білківської сільської ради № 3212 від 15.10.2019, відповідно до якої ОСОБА_6 зареєстрований та проживає разом із сім`єю у АДРЕСА_1 . При цьому, посилається на те, що слідчим суддею не враховано те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено за місцем його проживання, а за свідченням цивільної дружини ОСОБА_6 ОСОБА_15 та сина, ОСОБА_6 постійно проживав вдома. Також зазначає, що слідчий суддя залишив поза увагою й те, що відповідно до відповіді СКП Іршавського ВП Хустського ВП в Закарпатській області місце знаходження ОСОБА_6 встановлено 11.10.2019. Тому, апелянт вважає, що дії органу досудового розслідування щодо оголошення ОСОБА_6 у розшук є незаконними, так як останній постійно знаходився за місцем свого проживання та реєстрації, у зв`язку з чим, факт оголошення ОСОБА_6 у розшук жодним чином не може слугувати доказом невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а наявність довідки сільської ради про те, що ОСОБА_6 відсутній за місцем свого проживання може бути обставиною для службового та кримінального розслідування, як і її використання органом досудового розслідування як підстави для оголошення особи в розшук та подальшого затримання з метою позбавлення волі може також стати об`єктом кримінального розслідування, у тому числі й об`єктом розгляду Європейським судом з прав людини. Разом із тим, посилається на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, і за інформацією його близьких, після вручення йому повідомлення про підозру 20.08.2019 неодноразово звертався до слідчих органів з метою припинення його кримінального переслідування, що також свідчить про відсутність підстав стверджувати про невиконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, вказує на те, що висновок слідчого судді про неможливість визначення ОСОБА_6 розміру застави є неправомірним. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду : захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Апеляційні скарги розглядаються за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційних скарг підозрюваний ОСОБА_6 повідомлений відповідно до вимог закону; що від нього не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду судового провадження на інший термін, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 не подавав заяв про його доставку із СІЗО №9 на розгляд апеляційних скарг.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам : переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду ; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених кримінальним процесуальним кодексом.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді вбачається, що участь у розгляді клопотання приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення (злочину). Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, зокрема, протоколами - прийняття заяви ОСОБА_12 від 18.03.2019, огляду місця події від 18.03.2019, допиту потерпілого ОСОБА_12 від 19.03.2019, додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 від 25.03.2019, проведення обшуку від 26.03.2019, допиту свідка ОСОБА_13 від 14.04.2019, слідчого експерименту від 21.06.2019, а також висновком експерта № 2 / 108 від 06.05.2019, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, копія якого 20 серпня 2019 року, з урахуванням вимог ст. 278 КПК України, йому вручена (а. с. 49 - 52). Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Колегія суддів також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Указаний висновок ґрунтується на наданих слідчому судді доказах та узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим.
З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від слідства або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів доведеними прокурором вважає й доводи клопотання про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому, слідчим суддею також враховано тяжкість вчиненого злочину, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України злочин відповідно до ст. 12 цього Кодексу, відноситься до тяжких, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, дані про особу ОСОБА_6 та фактичні обставини, за яких скоєно злочин. З ухвали слідчого судді також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, що слідчим суддею таким дана належна оцінка. Тому доводи апеляційних скарг про недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків відхиляються.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання встановленню істини в кримінальному провадженні чи вчинення іншого кримінального правопорушення, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
На які-небудь інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
Процесуальних порушень, які б істотно могли вплинути на постановлене судове рішення та слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано.
Окрім того, при прийнятті судового рішення колегія суддів враховує і те, що відповідно до ухвали Іршавського районного суду від 13.11.2019 щодо підозрюваного ОСОБА_6 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги, які подали адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2019 року, якою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: