Справа № 755/4984/18-к Головуючий у 1інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3603/19 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
В И Р О К
іменем України
19 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 - представника потерпілої ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18 травня 2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 15 червня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до розбавлення волі на строк 1 рік; 13 лютого 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 07.06.2015 року звільненого по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 24.12.2017 року приблизно о 19 год. 00 хв. неподалік житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вживали алкогольні напої. Близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшли в магазин «Фора», що за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 9, де купили продукти харчування та направились за адресою проживання ОСОБА_12 , а саме до квартири АДРЕСА_3 , де продовжили вживати алкогольні напої.Цього ж дня, приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні кухні вказаної квартири, під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_8 у вказаний час, у вказаному місці, керуючись мотивом злості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_12 , взявши зі столу на кухні ніж, направився до ОСОБА_12 та тримаючи у своїй правій руці ніж, умисно почав наносити ОСОБА_12 удари ножем в різні частини тіла. Від отриманих поранень ОСОБА_12 помер на місці.Згідно висновку експерта № 3082/2 від 19.03.2018 у ОСОБА_12 виявлені:три колото-різані рани на шиї, одна різана рана шиї, одна колото-різана рана на спині, одна різана рана в потиличній області, одна різана рана на передпліччі. Смерть ОСОБА_12 настала від множинних колото-різаних поранень тіла з ушкодженням судин та внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Між наявними множинними колото-різаними пораненнями тіла з ушкодженням судин та внутрішніх органів та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_9 , та адвокат ОСОБА_7 - представник потерпілої ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, на обґрунтування яких зазначають наступне.

Обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що судом першої інстанції невірно вказані мотиви вчиненого кримінального правопорушення, бо насправді він захищався від нападу з боку ОСОБА_12 , та вважає вирок суду несправедливим в частині призначеного покарання через суворість, а тому просить вирок щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 - захисник обвинуваченого ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, через суворість. Вважає, що судом не було враховано всі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , зокрема щире каяття та всебічне активне сприяння розкриттю злочину на досудовому слідстві. На цих підставах захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року в частині призначеного покарання ОСОБА_8 шляхом пом`якшення покарання призначивши йому мінімальний строк покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

Представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м'якість. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, не в достатній мірі врахував дані, що характеризують його особу, адже жодної позитивної характеристики на нього не надано. Не враховано судом те, що ОСОБА_8 не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, не має сім`ї, зловживає алкогольними напоями, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, завданої шкоди потерпілій не відшкодував. Визнання вини обвинуваченим мало місце лише з метою зменшення кримінального покарання і ніякого щирого каяття ОСОБА_8 не висловлював, своїх вибачень потерпілій не приніс, свого дійсного ставлення до вчиненого злочину не висловив, з місця вчинення злочину зник і лише 02 лютого 2018 року був затриманий працівниками поліції в місті Житомир. Вказана обставина свідчить про те, що дана особа не розкаялась і лише усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів та невідворотність покарання визнала свою провину. На цих підставах просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років. В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.02.2019 року апеляційні скарги представника потерпілого - адвоката ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року відносно ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.11.2019 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, задоволено, касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 задовольнено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілої, пояснення представника потерпілої, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого і його захисника та не заперечував проти задоволення апеляції представника потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційніх скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілої - підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація вчиненого за ст. 115 ч. 1 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В порушення вказаних вимог закону, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 ближче до мінімальної межі санкції частини 1 статті 115 КК України, в достатній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкіх, дані про особу винного, який не відшкодував потерпілій шкоду, завдану злочином.

Так, судом не в достатній мірі враховано: особу обвинуваченого ОСОБА_8 , у якого відсутні міцні соціальні зв`язки, який, не працює, зловживає спиртними напоями, неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, після відбуття реального покарання у виді позбавлення волі знову вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи та який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів; характер вчинення злочину, який полягав у нанесенні кількох ножових поранень в життєво важливі органи; наявність пом`якшуючої обставини - щире каяття, наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначене вище свідчить про зухвалість вчиненних дій, стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого та вказує про небажання ОСОБА_8 виправитися та вести правильний спосіб життя, а також те, що обвинувачений усвідомлював протиправність та суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, знаючи про невідворотність покарання, свідомо порушив закон про кримінальну відповідальність та вказує на те, що ОСОБА_8 становить особливу небезпеку для суспільства.

Колегія Суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання за ст. 115 ч. 1 КК України у виді 9 років позбавлення волі не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і його особі внаслідок м`якості.

Доводи обвинуваченого і його захисника, зазначені в апеляційних скаргах, в частині того, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував наявність пом`якшуючих обставин та мотиви вчинення злочину, є надуманими.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної адвоката ОСОБА_7 - представника потерпілої ОСОБА_10 щодо невідповідності призначеного покарання ОСОБА_8 ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення через м`якість.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідністю застосування більш суворого покарання.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної адвоката ОСОБА_7 - представника потерпілої ОСОБА_10 щодо невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення через м`якість, та відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, а тому вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухваленню в цій частині нового вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката ОСОБА_14 задовольнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника -адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту йогопроголошення та протягом трьох місяців може бути оскарженийв касаційному порядку до Верховного Суду, засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня врученя йому копії вироку.

Головуючий

Судді: