печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін:

представників особи, в інтересах якої подано клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2019, у кримінальному провадженні №0001183, -

В С Т А Н О В И В :

26.09.2019 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2019 р. у справі №757/50255/19-к, яке згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ передане того ж дня на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна та на даний час відпала необхідність у продовженні дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Окрім цього, адвокат зазначає, що 04.06.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» укладено Генеральний кредитний договір №24-47/1-08/G та кредитний договір №24-47/1-08/1.

У подальшому між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» укладено ряд кредитних договорів, а саме кредитний договір №40-47/4-07 від 26 червня 2007 року, кредитний договір №54-47/4-07 від 10 серпня 2007 року, кредитний договір №58-47/1-13 від 24 грудня 2013 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань щодо перелічених кредитних договорів між ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» 12.06.2008 р. укладено договір іпотеки №24-47/1-08/04.

16.05.2014 року за ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» було зареєстровано право власності на будівлю літ. «Н», блок «А», загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корпус 1, реєстраційний номер нерухомого майна: 00, згідно Свідоцтва про право власності від 16.05.2014 року.

Відповідно до договору №9 від 25.03.2015 року про внесення змін до договору іпотеки №24-47/1-08/04 ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», як іпотекодавець, з метою забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань, що випливають з наступних кредитних договорів: генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008, кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року, кредитного договору №54-47/4-07 від 10.08.2007, кредитного договору №40-47/4-07 від 26.06.2007, кредитного договору №58-47/1-13 від 24.12.2013 року, передає, а ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» як іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно - будівля, загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корпус 1, реєстраційний номер нерухомого майна: 00.

22 вересня 2017 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» (Новий кредитор) укладено договір №2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з п.2.1 якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги Банку до Позичальника -Університету «Україна» (боржник) за кредитними договорами №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013, що укладені в рамках Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008, кредитними договорами №40-47/4-07 від 26.06.2007, №54-47/4-07 від 10.08.2007, та/або договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 та/або договором №58-47/1-13/02 застави рухомого майна (у т.ч. основних засобів) від 25.03.2015, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. За визначеною пунктом 4.1 договору №2017/2-Ю від 22.09.2017 умовою ТОВ «ФК «Фактор плюс» сплачує первісному кредитору за відступлені права 31 013 111, 00 грн.

Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки/застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за Основними Договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню (п.2.1).

22 вересня 2017 року між Банком (Первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Фактор Плюс» (Новий іпотекодержатель) укладено договір №2017/2-Ю-1 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008, посвідченим ПНКМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером №1664, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за договором іпотеки, визначеним в пункті 1.2 цього Договору, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

02 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «Фактор Плюс» (Первісний кредитор) та ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» (Новий кредитор) укладено договір №02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги, за умовами якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває частину права вимоги Первісного кредитора до Позичальника -Університету «Україна», в розмірі зазначеному у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржник, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитними договорами: №24-47/1-08/G - Генеральний договір та кредитними договорами в рамках Генерального №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 та №58-47/1-13 від 24.12.2013, а також №40-47/4-07 від 26.06.2007 та №54-47/4-07 від 10.08.2007, договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього Договору (Основні договори), що були укладені між боржником та Банком. Згідно Додатку №1 до вказаного договору Кредитор-1 відступає, а Новий кредитор-2 набуває право вимоги кредитора за Основними договорами в загальному розмірі 26 000 012, 00 грн.

02 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «Фактор Плюс» (Іпотекодержатель-1 та ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» (Новий іпотекодержатель-2) укладено договір №02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, посвідченим ПНКМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером №1664.

Таким чином, адвокат зазначає, що з огляду на заміну кредитора (ПАТ «КБ «Хрещатик») шляхом укладення договорів відступлення права вимоги за кредитними та іпотечним договорами на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» перейшли права кредитора та іпотекодержателя, а тому обов`язку повторного надсилання згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вимоги про усунення порушення основного зобов`язання на адресу боржника та іпотекодавця ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» у ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» не було.

12 жовтня 2017 року ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» самостійно обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом позасудового набуття права, власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Встановлено, що 12 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37552659, вніс запис про державну реєстрацію права власності №22807479 за ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» на об`єкт нерухомості: будівля літ. «Н», блок «А» загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корпус 1, реєстраційний номер нерухомого майна: 00.

10.11.2017 року о 21:07:23 державний реєстратор Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_8 повторно вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №23311264 про право власності ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» на об`єкт нерухомості: будівля літ. "Н", блок "А", загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корпус 1, реєстраційний номер нерухомого майна: 00, вказавши, що підставою виникнення права власності є договір іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, посвідчений ПНКМНО ОСОБА_6 , а також договір про відступлення частини прав вимоги №02/10-17/2 від 02.10.2017 року, договір №1 від 04.10.2017 року, посвідчений ПНКМНО ОСОБА_9 ; вимога ПАТ «КБ «Хрещатик» №2-2/11/2415 від 15.05.2017 року.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

На даний час право власності на будівлю літ. «Н», блок «А» загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корпус 1, реєстраційний номер нерухомого майна: 00, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Офіс Сервіс Люкс», законність його набуття у судовому порядку не спростовано.

Також адвокат вказав, що кримінальне провадження №0001183 від 05.05.2016 було порушене за фактом розкрадання коштів АТ «Укргазбанк» його колишнім членом спостережної ради і воно жодним чином не стосується вказаної вище будівлі, Університету «Україна» чи ТОВ «Офіс Сервіс Люкс».

За три роки розслідування кримінального провадження щодо ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» чи його співробітників не порушувалося, не здійснювалося жодних слідчих дій відносно цих осіб. Обставини звернення стягнення на предмет іпотеки на вказану вище будівлю ніколи не були предметом розслідування в зазначеному провадженні.

На думку, адвоката кримінальне провадження було штучно використане, як спосіб для незаконного захоплення Будівлі, належної ТОВ «Офіс Сервіс Люкс», та передачі її всупереч ч.6 ст.100 КПК не уповноваженій особі, яка не має прав отримати її на зберігання.

Доказів, які б могли свідчити, що нерухоме майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що воно є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні №0001183 від 05.05.2016 не надано, враховуючи, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу та розпочате за сімнадцять місяців до набуття ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» права власності на зазначену будівлю.

Враховуючи, що за фактом звернення стягнення на предмет іпотеки на вказану вище Будівлю в ЄРДР запису не вносилось і кримінальне провадження за таким фактом не заводилось, то у суду не було правових підстав накладати арешт на зазначену вище будівлю.

У судовому засіданні представники ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» - адвокати ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту підтримали, зазначивши, що вказаний арешт є необґрунтованим, оскільки, на їх думку, нерухоме майно, на яке накладено арешт, незаконно визнано речовим доказом та передано у власність у Вищому навчальному закладі "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна". Окрім цього, вказали, що жодного відношення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс», ТОВ «Офіс Сервіс Люкс», а також належна останньому будівля до АБ «Укргазбанк», ТОВ «Укрконцепт» та обставин, які розслідують в рамках кримінального провадження №0001183 від 05.05.2016, не мають. Відомостей щодо незаконного заволодіння вказаною будівлею службовими особами ТОВ «Офіс Сервіс Люкс», вчинення неправомірних дій державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_8 до ЄРДР взагалі не вносилось, що унеможливлювало проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у тому числі накладення арешту на будівлю як речовий доказ.

З врахуванням зазначеного, та те, що заявник ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» немає жодного статусу у кримінальному провадженні та є добросовісним власником майна, на яке накладено арешт, адвокати просять суд скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001183 від 05.05.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України за фактами: замаху на розкрадання коштів АБ «Укргазбанк» службовими особами Департаменту ДВС Міністерства юстиції України за попередньою змовою із службовими особами Київського апеляційного господарського суду, ТОВ «Укрконцепт»; вчинення розтрати та заподіяння службовими особами ПАТ АБ «Укргазбанк» збитків у сумі 2 155 692,3 тис.грн., шляхом видачі кредитів підприємствам та списання їх безнадійної заборгованості за вказаними зобов`язаннями; заволодіння коштами ПАТ АБ «Укргазбанк» членом спостережної ради банку, шляхом укладення з підконтрольним підприємством ТОВ «Контракт 2007» договору оренди нежитлових приміщень, які фактично банком не використовувались; розтрати коштів ПАТ АБ «Укргазбанк», шляхом укладення кредитних договорів, забезпечених неіснуючими об`єктами іпотеки; створення та функціонування на території Луганської, Дніпропетровської областей та м.Києва фіктивних господарюючих суб`єктів, з метою вчинення операцій по конвертації безготівкових операцій у готівку, формування дебіторської заборгованості, витрат та податкового кредиту; легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом з використанням рахунків у АБ «Укргазбанк», АТ «РадаБанк».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2019, накладено арешт на:

- на нерухоме майно, а саме: будівля літ. Н, блок А, загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

- передано нерухоме майно, а саме: будівля літ. Н, блок А, загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) на зберігання навчальному закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» для здійснення заходів із збереженням його.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2019 року, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що нерухоме майно, має ознаки предмету кримінального правопорушення, а також є засобом вчинення кримінального правопорушення та підпадають під ознаки ст. 98 КПК України.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється упродовж тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності посадових осіб заявника за незаконні дії третіх осіб, що, як наслідок, свідчить, що будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності заявника відсутні, враховуючи, що підозра посадовим особам заявника не пред`явлена.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0001183, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Таким чином, враховуючи зазначене та позицію учасників провадження в тому числі позицію прокурора, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотаннязадовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2019, у кримінальному провадженні №0001183, а саме, на: будівлю літ. Н, блок А, загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс».

Зобов`язати прокурора групи прокурорів Генеральної прокураитури України у кримінальному провадженні №0001183 - прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 або іншу упоноважену особу, яка проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001183, Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (код 30373644, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 1-Г) в особі президента ОСОБА_10 повернути нерухоме майно, а саме: будівлю літ. Н, блок А, загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), Товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» (03141, м. Київ, вул. Соломянська, 33, прим.20, код ЄДРПОУ №33735808).

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1