Справа № 405/9000/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 17.10.2017 року на системний блок чорного кольору, ноутбук Lenovo 89QH, які вилучені під час обшуку у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
На обгрунтування клопотання зазначив, що 17.10.2017 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда за результатом розгляду клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000036 від 25.09.2017 року про арешт майна, накладено арешт на системний блок чорного кольору, ноутбук Lenovo 89QH. Вказані речі не містять та не могли містити слідів злочину чи будь-яких інших відомостей про протиправні дії. Із урахуванням тривалості досудового розслідування у слідчого було достатньо часу для тог, щоб в установленому законом порядку здійснити перевірку на предмет відношення майна до предмету доказування у справі та переконатись у тому, що арештовані речі не містять будь-якої інформації про злочин. Досудове розслідування тривало понад два роки , повідомлення про підозру нікому не вручено. Вважає, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в телефонному режимі повідомив про розгляд клопотання без його участі та просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі та не заперечував проти скасування арешту на майно, накладеного в рамках даного кримінального провадження, оскільки останнє закрито на підставі п.2,4 ч.1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального судочинства слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників процесу, на підставі наявних матеріалів клопотання.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2017 року накладено арешт на системний блок чорного кольору, ноутбук Lenovo 89QH.
Постановою старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_5 від 30.09.2019 року кримінальне провадження № 0000036 від 25.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України, закрито на підставі п.п. 2,4 ч.1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації в підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації в юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
При цьому слідчим суддею відзначається, що обставини викладені в клопотанні про скасування арешту знайшли своє підтвердження під час його розгляду, кримінальне провадження в рамках якого накладено арешт, на момент розгляду клопотання закрито на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому підстави накладення арешту на майно відпали, а відтак клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Керуючись ст.ст.174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000036 від 25.09.2017 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2017 року у кримінальному провадженні № 0000036 від 25.09.2017 року на системний блок чорного кольору, ноутбук Lenovo 89QH, які вилучені під час обшуку у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6