УХВАЛА
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2019 скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06.08.2019, ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2019 було скасовано та призначено новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції.
Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27.08.2019 вищезазначена скарга передана на розгляд судді ОСОБА_4 .
28.08.2019 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 заявлено самовідвід у вищезазначеній справі, який за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2019 був задоволений.
Згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 02.09.2019 скаргу ОСОБА_3 передано на розгляд судді ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2020 скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18.02.2020 ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2018 було скасовано та призначено новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції.
Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 13.03.2020 вищезазначена скарга передана на розгляд судді ОСОБА_6 .
17.03.2020 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 заявлено самовідвід у вищезазначеній справі, який за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2020 був задоволений.
Згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 31.03.2020 скаргу ОСОБА_3 передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2020 слідчим суддею ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_3 прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 02.04.2020.
Далі, ОСОБА_3 зазначає, що протягом більш, ніж чотирьох років досудове розслідування вказаного кримінального провадження не проводилось. Тільки 09.10.2018 року постановою прокуратури Запорізької області за вищезазначеним кримінальним провадженням визначено групу прокурорів. ОСОБА_3 вважає, що підозра, яка була вручена йому 11.10.2018 є незаконною, необґрунтованою, передчасною та такою, що підлягає скасуванню та закриттю кримінального провадження в цій частині, оскільки відповідно до ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Однак, відомості, що зазначені у підозрі від 11.10.2018 за ч. 2 ст. 364 КК України не внесені. Жодні відомості щодо МКП «Основаніє» та ТОВ «МКС» у наданому витягу відсутні, також відсутні відомості щодо договорів у наданому витягу, що на думку заявника свідчить про незаконне досудове розслідування, недопустимість зібраних доказів, та необґрунтованості підозри.
Крім того, ОСОБА_3 вважає, що тривалість проведення досудового розслідування прокуратурою Запорізької області порушено строки вручення підозри, які передбачені ст. 219 КПК України, яка була йому вручена 11.10.2018, тобто після спливу 55 місяців після внесення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Також заявник вважає, що пред`явлена йому підозра є необґрунтованою і з тих підстав, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 216, ч. 5 ст. 36 КПК України кримінальне провадження відносно нього незаконно розслідується не уповноваженим на те органом, а саме прокуратурою Запорізької області. При цьому, він вважає, що згідно вимог ч. 5 ст. 36 КПК України забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування. Цю норму він вважає нормою прямої дії, яка не може бути порушена прокурором, а тому повідомлення про підозру на його думку складено, підписано та вручено йому не уповноваженою особою, отже підозра є необґрунтованою.
Окрім того, ОСОБА_3 послався на відсутність в його діях складу злочину, який йому інкримінується, що дає йому підстави вважати, що повідомлення про підозру від 11.10.2018 не відповідає вимогам закону і порушує охоронювані законом його права та інтереси.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 доводи скарги підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у скарзі.
Представник прокуратури Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про заперечення проти задоволення заявлених у скарзі вимог. Крім того, зауважив, що досудове розслідування кримінального провадження, в межах якого було повідомлено ОСОБА_3 про підозру завершено, обвинувальний акт направлено до суду.
Заслухавши доводи заявника, дослідивши письмові документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні заявлених у скарзі вимог слід відмовити, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідчим суддею встановлено наступне.
У фабулі витягу зазначено, що:
№ 1; 06.07.2015 від правоохоронних та контролюючих органів надійшли матеріали про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень за кваліфікацією ч. 2 ст. 364 КК України; ОСОБА_7 обіймаючи посаду директора департаменту Житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, будучи зобов`язаним на підставі п.2.5 власної посадової інструкції контролювати діяльність комунальних підприємств щодо раціонального використання майна комунальної власності міста, будучи проінформованим працівниками МКП «Основаніє» про необхідність оплати послуг наданих ТОВ «МКС» та про передбачені штрафні санкції за несвоєчасну оплату, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, надав вказівку директору МКП «Основаніє» ОСОБА_8 вилучити з реєстрів оплат МКП «Основаніє» відомості щодо необхідності оплати заборгованості за послуги, надані ТОВ «МКС» за заборонив здійснювати будь-які оплати вказаному підприємству, чим спричинив МКП «Основаніє» збитки у вигляді стягнутих за рішенням суду штрафних та інших виплат за несвоєчасну оплату послуг у розмірі 4 191 333 грн. 93 коп.;
№ 2; 03.04.2019 самостійне виявлення прокурором кримінального правопорушення; за ч. 3 ст. 206 КК України; Фабула Директор Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради ОСОБА_3 протягом 20142015 років, зловживаючи службовим становищем, заборонював МКП «Основаніє» виконувати укладені з ТОВ «Міські комунікаційні мережі» угоди в частині здійснення виплат за отримані послуги, що заподіяло велику шкоду.
Особа, якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З витягу випливає, що 04.06.2019 направлено до суду з обвинувальним актом. Орган досудового розслідування: Головне управління Національної поліції в Запорізькій області.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, винесене 11.10.2018, цього ж дня і вручено.
Відповідно до вимог ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Окрім того, заявник підтверджує вручення йому підозри саме 11.10.2018 про що зазначено у абз. 5 стор. 1 тому 1 матеріалів справи.
Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акту; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.
Вище викладені норми закону регламентують, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язує набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Зі змісту скарги вбачається, що заявник вдається до аналізу доказів наявних в матеріалах кримінального провадження, однак в даному випадку слідчий суддя на даній стадії, не наділений повноваженнями дослідження доказів по суті та не може висловлюватися щодо їх фактичної належності, допустимості та достатності, для прийняття рішення про винуватість чи не винуватість особи в інкримінованому їх правопорушенні, оскільки ці питання підлягають дослідженню в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження під час судового розгляду обвинувального акту по суті.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також, слід зазначити, що в ході розгляду скарги, слідчий суддя, вислухавши доводи ОСОБА_3 по скарзі, дослідивши письмові документи: матеріали кримінального провадження, які додані до скарги, та аналізуючи наведене в їхній сукупності, дійшов висновку, що у скаржника відсутні підстави для оскарження повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в редакції від 03.10.2017.
11.10.2018 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та цього ж дня було йому вручено.
Однак слідчий суддя вважає, що доводи заявника в цій частині не засновані на законі.
Так, Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Однак, право на суд не є абсолютним. Як зазначено в рішеннях Європейського Суду з прав людини, які стали прецедентними «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998, та «Креуе проти Польщі» від 19.06.2001 право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за своєю природою вимагає регулювання державою.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
За змістом ст. 24 КПК України, реалізація права на оскарження забезпечується в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 23 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 частину першу статті 303 КПК України доповнено пунктом 10 такого змісту: 10)повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником».
Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України (в редакції від 03.10.2017), на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Крім того, параграфом 2 Прикінцевих положень Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 за № 2147 VIII визначено, що зміни до ст. 303 КПК України, зокрема які визначені п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018.
Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце. Офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99.
Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України , 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення.
Отже, згідно з п. 4 параграфом 2 «Прикінцевих положень» Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 за № 2147 VIII, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний Реєстр Досудових Розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п. 7 параграфа 1 Розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16.03.2018.
Таким чином, з підстав, зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого чи прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний Реєстр Досудових Розслідувань після введення в дію вищезгаданих змін а саме з 16.03.2018.
При прийнятті скарги до свого провадження, слідчий суддя був позбавлений можливості відмовити у відкритті провадження по скарзі, оскільки ухвалою від 05.04.2019 провадження за скаргою було відкрито. В такому випадку, з врахуванням вимог закону, що слідчий суддя першої інстанції відповідно до вимог ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Отже, з врахуванням норм ст. 307 КПК України, аналізуючи вище наведене по розгляду скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали слідчого судді виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 5 травня 2020 року.
Повний текст виготовлений 12 травня 2020 року.
Копію ухвали надати заінтересованим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1