Дата документу 18.06.2020 Справа № 328/925/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1116/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №328/925/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Урожайне Токмацького району Запорізької області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Токмак Запорізької області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

03.10.2018 року приблизно о 21 годині 15 хвилин у ОСОБА_8 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 виник конфлікт з ОСОБА_11 . В ході конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , реалізуючи який він вибіг з двору та тримаючи у правій руці металеву трубу з віконного карнизу довжиною 90 см діаметром 2см, наніс нею не менше двох ударів в область гомілки правої ноги, від чого ОСОБА_11 впав на землю, після чого ОСОБА_8 наніс вказаною трубою не менше трьох ударів в область лівої лопатки та один удар в область лівої кисті, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, спричинивши ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження.

Далі у ОСОБА_8 , котрий побачив, що неподалік від нього поблизу території домоволодіння АДРЕСА_3 відбувається бійка між його братом ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому, реалізуючи який ОСОБА_8 викинув металеві труби, підбіг до ОСОБА_12 , котрий лежав на лівому боці на землі та наніс йому не менше 10 ударів кулаками обох рук в область правого ока та правої щоки, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

Також ОСОБА_8 в один з днів першої декади червня 2019 року в денний час, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вхідної двері, проник до приміщення будинку на території домоволодіння АДРЕСА_4 , звідки повторно таємно викрав майно, яке належать ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 1388 грн. 13 коп.

Також ОСОБА_8 27.06.2019 року приблизно о 15 годині, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_5 за запрошенням господаря, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу з грубного припічку спальної кімнати вказаного будинку, таємно повторно з корисливих мотивів викрав 2800 доларів США, які належать ОСОБА_14 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 73266 грн.

Також ОСОБА_8 15.12.2018 року приблизно о 21 годині, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчинення дверей сараю, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , проник до приміщення сараю, звідки таємно повторно з корисливих мотивів викрав майно, яке належить ОСОБА_15 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2257 грн. 15 коп., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 03.10.2018 року приблизно о 21 годині 15 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 , виник конфлікт з ОСОБА_12 . У ході конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , реалізуючи який він вибіг з двору та тримаючи у правій руці металеву трубу з віконного карнизу довжиною 85 см, діаметром 2 см, наніс нею два удари в область передпліччя та ліктя правої руки останнього, після чого вони почали боротися та завалилися на землю. Далі ОСОБА_7 піднявшись, наніс двома металевими трубами з віконного карнизу не менше 20 ударів в область правої сторони тулубу, правої руки та правої ноги ОСОБА_12 , котрий лежав на землі на лівому боці, спричинивши останньому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за епізодом від 27.06.2019 року за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за епізодами від 15.12.2018 року та за епізодом в один з днів першої декади червня 2019 року за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно та за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло; за епізодом від 03.10.2018 року за ч.1 ст.125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.125 КК у виді 160 годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просила вирок щодо ОСОБА_7 змінити та призначити обвинуваченому покарання у виді виправних робіт, посилаючись на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується задовільно, працює, а тому покарання у виді виправних робіт буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилався на свою незгоду із призначеним йому покаранням, оскільки він дійсно винуватий, проте ступінь його вини занадто завищена та суперечить матеріалам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисників, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважала, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 суворе покарання, а тому просила вирок змінити та призначити обвинуваченому покарання у виді виправних робіт. Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також не погодився із призначеним йому судом покаранням.

Проте колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, не може погодитися із такими доводами та вимогами апелянтів виходячи з такого.

З огляду на положення статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, відомості про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості; пом`якшуючі покарання обставини - повне визнання вини та щире каяття. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому судом також обґрунтовано враховано і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів. Злочин у даній справі обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено менш ніж через 3 місяці від дня його звільнення з місць позбавлення волі, де він відбував покарання за попереднім вироком.

Така стала поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 красномовно свідчить про його схильність до вчинення злочинів та вказує на очевидне його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставини, на які посилалася захисник в апеляційній скарзі, вже були враховані судом першої інстанції та вони дали суду право призначити обвинуваченому ОСОБА_7 не найсуворіший вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.122 КК. З урахуванням наведеного, а також наявності двох обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді виправних робіт, як того вимагала захисник.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції також в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які віднесено до злочинів невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжких злочинів; обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд обґрунтовано прийняв до уваги і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується негативно, раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. Після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений на шлях виправлення не став та знову вчинив нові злочини, в тому числі і тяжкий корисливий злочин.

Дані обставини безумовно свідчать про схильність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочинів та вказує на очевидне його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Відтак, на переконання колегії суддів, призначене обвинуваченим покарання є пропорційним і співмірним вчиненому та його наслідкам, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та попередження нових злочинів. Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість призначеного обвинуваченим покарання, апеляційні скарги не містять.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважав, що встановлена судом ступінь його вини суперечить матеріалам кримінального провадження.

Проте колегія суддів ставиться критично до таких заперечень обвинуваченого ОСОБА_8 . Адже з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину та фактично не оспорював встановлені судом обставини кримінального провадження.

Крім того, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ухвалено відповідно до вимог ст.370 КПК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно з положеннями ст.94 КПК. В основу обвинувального вироку суду першої інстанції обґрунтовано покладено покази потерпілих, а також сукупність зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених судом першої інстанції, які в повному обсязі доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи зазначене, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б були підставами для сумніву в законності й обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4