В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 лютого 2019 року за № 0001029, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно на початку жовтня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому під час досудового розслідування місті у фізичної особи ОСОБА_4 виник умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, шляхом розташування дерев`яних альтанок за адресою: м. Київ, Долобецький острів, зона відпочинку «Молодіжна», обліковий код 66:059:0012.

Так, на початку жовтня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 маючи прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. ст. 116, 123-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, усвідомлюючи, що він не має жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки за адресою: м. Київ, Долобецький острів, зона відпочинку «Молодіжна», обліковий код 66:059:0012, шляхом встановлення тимчасових споруд, а саме 14-ти дерев`яних альтанок, самовільно заволодів земельною ділянкою комунальної власності водного фонду, біля берега на перетині Венеціанської протоки та річки Десенки, площею 0,4 га, яка розташована за вказаною адресою.

Таким чином, фізична особа ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом встановлення тимчасових споруд, самовільно заволодів земельною ділянкою комунальної власності водного фонду, біля берега на перетині Венеціанської протоки та річки Десенки, площею 0,4 га, яка розташована за адресою: м. Київ, острів Долобецький, зона відпочинку «Молодіжна» (обліковий код 66:059:0012).

Крім того, земельна ділянка за адресою: м. Київ, острів Долобецький, зона відпочинку «Молодіжна» (обліковий код 66:059:0012) розташована на території пам`ятки ландшафту місцевого значення «Історичний ландшафт Київських гір і долини р. Дніпра» (наказ Міністерства культури і туризму України від 3 лютого 2010 року за № 58/0/16-10 у редакції наказу Міністерства культури і туризму України від 16 червня 2010 року за № 453/0/16-10), охоронний № 560-Кв.

Таким чином, вказана земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення місцевого значення на підставі положень ст. 53 Земельного України та ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», які визначають поняття та склад земель історико-культурного призначення.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною 2 ст. 197-1 КК України передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок особливо цінних земель.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 Земельного кодексу України, до особливо цінних земель відносяться землі, зокрема, історико-культурного призначення.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, а саме- самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель.

26 червня 2019 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 197-1 КК України, при цьому підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:

- за ч.2 ст. 197-1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити від відбуття покарання, встановивши з іспитовий строк 1 рік.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладення даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду, укладену з прокурором, затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, при цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд враховує, що злочин, передбачений ч.2 ст. 197-1 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, щодо земельних ділянок особливо цінних земель, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , - суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , - судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись вимогами ст.ст.314 ч.1, 369-371, 373-374, 376, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2019 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №001029 від 06 лютого 2019 року, укладену прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 червня 2019 року, покарання, у виді 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речових докази у кримінальному провадженні відсутні.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1