Справа № 453/199/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/288/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 16 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 16.03.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту з 22:00 год. до 07:00 год. строком до 14.05.2020 року з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вище вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави в розмірі 954147 гривень.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор вказує, що слідчий суддя неповно розглянув клопотання слідчого, допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, зокрема належним чином не врахував тяжкість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наслідки вчинених злочинів для місцевого бюджету Верхньосиньовидненської селищної ради. Крім цього, прокурор зазначає, що домашній арешт не зможе запобігти заявленим ризикам в кримінальному провадженні, зокрема можливому переховуванню ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на досудове розслідування та знищенню будь-яких доказів в кримінальному провадженні.

Таким чином, з огляду на вказане, сторона обвинувачення вважає обраний запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та особі підозрюваного.

При апеляційному розгляді прокурор підтримала подану апеляційну скаргу та наведені в ній мотиви, сторона захисту заперечила апеляційну скаргу та вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, оскаржувану ухвалу слідчого судді, доводи апеляційних скарги сторони захисту та обвинувачення, пояснення сторін обвинувачення та захисту, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше п`яти років.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_7 13.03.2020 року оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.5 ст.191, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Санкціями зазначених статтей кримінального закону, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.5 ст.191, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого та слідчим суддею зроблено правильний висновок про її обґрунтованість.
Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявлені ризики в кримінальному провадженні фактично обґрунтовуються лише тяжкістю пред`явленої підозри.

Крім цього, на переконання суду апеляційної інстанції при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею правильно враховано те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки та добросовісно виконує процесуальні обов`язки на досудовому розслідуванні.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є співмірним можливим ризикам, які заявляє сторона обвинувачення, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленої йому підозри. Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено того, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти можливим ризикам.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 16 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: