Провадження № 1-кс/331/355/2020
Єдиний унікальний номер № 331/470/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000238 від 02 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.263 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Запоріжжя, українець, громадянин України, який має середньо-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КПК України не судимий,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 000238 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання бойового припасу та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, при невстановлених слідством обставинах та у невстановлений слідством час, придбав у невстановленої особи підривачі типу УЗРГМ2 та ЕДПР, бойовий корпус гранати Ф-1 та тротилову шашку, вагою приблизно 200 гр.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно переніс придбані ним без передбаченого законом дозволу підривачі типу УЗРГМ2 та ЕДПР, бойовий корпус гранати Ф-1 та тротилову шашку, вагою приблизно 200 гр., до автомобіля OpelVectraKOMBI з номерним знаком НОМЕР_1 , де став незаконно їх зберігати.

Після чого, 01.02.2020 приблизно о 21 год. 50 хв., керуючи вищезазначеним автомобілем, ОСОБА_5 , отримав від працівників поліції БПОП ГУНП в Запорізькій області, які пересувались на службовому транспортному засобі, усну вимогу про зупинку транспортного засобу, проте вимогу працівників поліції не виконав та, проїжджаючи навпроти будинку №5 по вулиці Глісерна в місті Запоріжжі, викинув з автомобіля підривачі типу УЗРГМ 2 та ЕДПР, бойовий корпус гранати Ф-1 та тротилову шашку вагою приблизно 200 гр.

Далі, 02.02.2020, під час проведення огляду ділянки місцевості, яка розташована навпроти будинку №5 по вулиці Глісерна в місті Запоріжжя, працівниками поліції було виявлено і вилучено підривачі типу УЗРГМ 2 та ЕДПР, бойовий корпус гранати Ф-1 та тротилову шашку вагою приблизно 200 гр.

Вказане ОСОБА_5 придбав, носив та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином встановлено достатню кількість доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який кваліфікується як як придбання, носіння та зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

02 лютого 2020 року, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

02 лютого 2020 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Предмет зовні схожий на армійський штик ніж;

Предмет зовні схожий на ніжу шкіряних ножнах;

Предмет циліндричної форми обгорнуто липкою стрічкою та піротехнічний прилад;

Предмет зовні схожий на бойовий корпус гранати Ф1 з маркуванням 1071171Т

Предмет схожий на підривник УЗГРМ з маркуванням на зовнішній стороні скоб, 6988УРЗГМ 211, на внутрішній стороні скоби 5837289;

Предмет зовні схожий на гранату РГД 5 з маркуванням підривника УЗГРМ PS у трикутнику «піро 5 ТУ 20.5 41750;

Предмет схожий на електронний детонатор з зовнішньої різьбою ЕДП Р;

Прозорий крафт пакет в середині якого тротилова шашка 200 г. ;

Предмет схожий на ніж з дерев`яним руків`ям та вигравірованими символами схожими на ієрогліфи.

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що вони разом з ОСОБА_5 , направились на автомобілі останнього в Космічний район м.Запоріжжя, а саме на вул.Ленинградська, де ОСОБА_5 , зустрівся з чоловіком який в свою чергу передав йому згорток, котрий він поклав на заднє сидіння авто, однак коли вони проїжджали навпроти будинку №5 по вул.Глісерна в м.Запоріжжі, та їх переслідував автомобіль БПОП ГУНП в Запорізькій області з вимогою зупинити автомобіль, ОСОБА_5 почав нервувати та взявши вище отриманий згорток, наказав ОСОБА_7 його викинути, що він і зробив.

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_8 , який є працівником БПОП ГУНП в Запорізькій області, який повідомив, що біля театру Магара в м.Запоріжжі, помітили OpelVectraKOMBI з номерним знаком НОМЕР_1 , за яким почали прямувати, з проспекту Соборний, до прибережної магістралі, ділі проїзжаючи буд.№5 по вул.Глісерна в м.Запоріжжя з автівки викинули згорток (великий) та прїхавши приблизно 60 м. автомобіль зупинився.

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 , який є працівником БПОП ГУНП в Запорізькій області та який дав аналогічні покази свідченням ОСОБА_8 .

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, про що свідчить відсутність стійких соціальних зв`язків, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може без перешкод залишити м. Запоріжжя.

Крім того, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

незаконно впливати на свідків, а саме на ОСОБА_7 з яким він підтримує приятельські відносини та живе по сусідству;

знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час затримання гр. ОСОБА_5 не виконав законну вимогу працівників поліції зупинитись та намагався позбутися речових доказів щляхом викидання їх через вікно автомобіля.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відсутності в останнього стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного джерела доходу, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

особи, які заслуговують на довіру та які можуть взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_5 - відсутні. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

вік та стан здоров`я ОСОБА_5 не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє підозрюваному перебувати в умовах слідчого ізолятору.

Крім того, вважаю, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене слідчий просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили слідчого суддю його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, захисник зазначив що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, стійкі соціальні зв`язки, є раніше не засудженою собою в силу ст.89 КК України, тому вважає за доцільне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби, що в повній мірі буде відповідати принципам та меті його призначення.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, наявністю ризиків того, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п. 4 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманніпід вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися Факторів, пов`язаних з характеро особи, її моральністю, місцем родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, але разом з тим, є раніше не судимою особою в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання та реєстрації, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про стійкість соціальних зв`язків.

Дослідивши матеріали справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя доходить висновку, що в даній справі найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_5 може бути домашній арешт, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000238 від 02.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.263 КК України відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

На підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою : АДРЕСА_2 , з 19 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом та у призначений час;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 04 квітня 2020 року, до 09 години 00 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1