ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1509/20 Справа № 175/4160/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0001154 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та родичів інвалідів не маючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Застосовано до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
27 серпня 2019 року, біля 11 год., ОСОБА_5 знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стався сімейний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті своїй дружині ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи, у стані обмеженої осудності, а саме, не будучи здатним повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, та з метою протиправного заподіяння смерті своїй дружині ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті сімейного конфлікту, у зазначений час та у зазначеному місці, а саме, у кухні будинку АДРЕСА_1 , взяв зі столу ніж з коричневою рукояткою та, наблизившись до потерпілої ОСОБА_11 , яка знаходилась також у кухонній кімнаті, наніс останній не менше 4 ударів вказаним ножем в області шиї ліворуч, заподіявши ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: на передній бічній поверхні з переходом на задню поверхню шиї, ліворуч, чотири рани; у просвітку яких перев`язані гілки щитовидної артерії, зовнішньої та внутрішньої яремної вени; інфільтруючі крововиливи та крововиливи по типу гематоми зі слабкою лейкоцитарною реакцією та набряком, слабке кровонаповнення судин, ознаки спазма деяких судин.
Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 13 год. 59 хв. до 19 год. 20 хв.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено покази всіх учасників кримінального судового процесу, а також речові докази. Також вказує, що він раніше не судимий, йому 68 років.
- захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_5 виправдати з підстав недоведеності його вини.
В обґрунтування вказує, що доказів вини ОСОБА_5 здобуто не було, а обсяг обвинувачення, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Без наведення конкретних доводів, декларуючи загальні норми закону зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, містять істотні суперечності, не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні доказі, а інші відкинув.
- прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Також прокурор просив врахувати в мотивувальній частині вироку обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину щодо подружжя.
В обґрунтування вказує, що обвинувачений протягом досудового слідства та судового розгляду не сприяв встановленню істини по справі, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, заперечував очевидні факти, щиро не жалкував з приводу вчиненого та наслідків, що свідчить про відсутність з його сторони щирого каяття.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги та проти апеляції прокурора заперечували, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та підтримав апеляцію прокурора, думку потерпілого, який не зміг конкретно визначитися зі своєю позицією, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника в апеляціях без наведення конкретних ними доводів щодо незаконності вироку, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду є безпідставними і необґрунтованими.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

Колегія суддів зважає, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник як в своїх апеляційних скаргах так і безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду не зазначили про наявність певних фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з якими вони не погоджуються та на підставі яких оскаржуваний вирок може бути змінений чи скасований.
При цьому перевіряючи вирок на відповідність його закону та його обґрунтованість, колегія суддів дійшла висновку, що досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Покази потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які надані ними у суді першої інстанції, і які приймали участь під час проведення слідчого експерименту та висновки експертиз узгоджуються між собою, є переконливими, чіткими та такими, що вказують на обставини та спосіб вчиненого ОСОБА_5 злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, нанесених потерпілій.
Ствердження обвинуваченого, що потерпіла його дружина сама себе порізала є неспромрожними і спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, за показами свідка ОСОБА_13 сама потерпіла ОСОБА_11 будучи ще у свідомості сказала їй, що саме обвинувачений різав їй голову та шию. Свідок ОСОБА_16 зазначала, що ОСОБА_5 , коли вони виїжджали зі своїм чоловіком, зупинив їх і сказав щоб вони викликали поліцію, так як він зарізав свою дружину, обвинувачений був в крові напівроздягнений.
За висновком експерта №1694/845-Е від 30 вересня 2019 року, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ( ОСОБА_11 ) тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті потерпілої; є колото-різаними та різаними ранами заподіяні в результаті неодноразової дії предметом ( предметами), володіючим ріжучими властивостями. Згідно висновку судово-медичної експертизи піднігтьового змісту з обох рук ОСОБА_5 №818 від 16 вересня 2019 року, відповідно до якого сліди крові в піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваного ОСОБА_5 могли походити від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, якою в даному випадку може бути потерпіла ОСОБА_11 . За висновком судово-медичної експертизи №1694/908-Е від 30 вересня 2019 року, враховуючи локалізацію та характеристику виявлених при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення не відповідає механізму на які вказує підозрюваний ОСОБА_5 , в ході слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року.
Згідно вироку, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, як на це вказує захисник в апеляції.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.
Апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку і виправдання обвинуваченого чи призначення нового розгляду у суді першої інстанції з тих мотивів, які наведені обвинуваченим та його захисником в їх апеляціях, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 більш суворого покарання, то наведені ним мотиви не є досить переконливими для їх задоволення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, незворотність його наслідків - смерть людини, дані про особу винного, який є особою похилого віку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий. Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом враховано вчинення злочину в стані обмеженої осудності, до обтяжуючих віднесено скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При обранні міри і розміру покарання, суд першої інстанції врахував у тому числі і обставини на які вказує в апеляції прокурор, а саме ступінь тяжкості і характер вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку.
Вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 в стані обмеженої осудності, суд визначив як обставину, що пом`якшує покарання, а обставиною, яка обтяжує покарання , вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, суд не знайшов з чим погоджується і колегія суддів.
На переконання колегії суддів, покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції в межах санкції інкримінованого злочину, розмір якого не є мінімальним при зазначених вище обставинах, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Ствердження прокурора, що суд мав визначити більший розмір покарання враховуючи, що обвинувачений не сприяв встановленню істини, провину не визнав, щиро не каявся, колегія суддів, вважає їх безпідставними і не досить переконливими для погіршення покарання обвинуваченого, оскільки невизнання ним вини є позицією його захисту, яка не може, при наявності його обмеженої осудності у даному випадку слугувати підставою для обтяження йому покарання.
Щодо доводів прокурора про неврахування судом як обтяжуючої обставини покарання, вчинення злочину щодо подружжя, передбаченого п.6-1 ч.1 ст. 67 КК України, то слід врахувати наступне.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, суд першої інстанції не міг вийти за межі судового розгляду, оскільки судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно якого зазначена прокурором обтяжуюча покарання обставина не інкримінувалась обвинуваченому ОСОБА_5 , а тому зважаючи на це, апеляційний суд не має правових підстав для задоволення таких вимог прокурора.
З огляду на вище наведене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарг обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4