Справа № 755/5504/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 лютого 2020 року за № 0001504 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари, Татарбунарського р-ну, Одеської обл., українця, громадянина України, працюючого не офіційно малярем, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виступив пособником у вчиненні підробки водійського посвідчення, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 для подальшого використання, з метою його пред`явлення під час керування транспортним засобом.

Так, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24 лютого 2020 року, ОСОБА_3 в мобільному додатку «Viber» знайшов оголошення невстановленої досудовим розслідуванням особи, що пропонувала послуги з виготовлення посвідчення водія, де залишив заявку на виготовлення вказаного документу. В подальшому, з використанням мобільного додатку «Viber» ОСОБА_3 надіслав невстановленій в ході слідства особі фотознімки id-паспорту та свою фотокартку, для того, щоб зробити посвідчення водія.

Надалі, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у відділенні пошти «Нова пошта», ОСОБА_3 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи офіційний документ, що видається та посвідчується установою, яка має право видавати такий документ, та який надає право керування транспортними засобами, на своє ім`я, та сплатив за його виготовлення грошові кошти в сумі 3000 гривень, завідомо усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим.

В подальшому, завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , став зберігати його при собі з метою подальшого використання.

Згідно висновку експерта від 26.03.2020 № 17-3/475:

-надане на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 - не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

-посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_3 виготовлене за допомогою копіювально-множильної техніки, струменевим способом.

-ознак внесення змін у первинний зміст документа, а саме посвідчення водія видане ім`я ОСОБА_3 , не виявлено.

- запитання: «Якщо так, то яким способом змінено первісний зміст документа (шляхом підчищення, дописки, додруковування, травлення)?» не вирішувалось.

Крім того, ОСОБА_3 , 24.02.2020 приблизно о 16 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції на вулиці Хорольській, 1, в м. Києві.

В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом пред`явлення його працівникам поліції.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в автомобілі марки «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу працівників поліції надати документи що посвідчують право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є підробленим, використав його, пред`явивши працівникам поліції.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, в мобільному додатку «Viber» знайшов оголошення щодо надання послуги з виготовлення посвідчення водія, залишив заявку на виготовлення документу. В подальшому, в мобільному додатку «Viber» ОСОБА_3 надіслав фотознімки id-паспорту та свою фотокартку, для того, щоб зробити посвідчення водія. Згодом у відділенні пошти «Нова пошта» отримав офіційний документ, що видається та посвідчується установою, яка має право видавати такий документ, та який надає право керування транспортними засобами, на своє ім`я, та сплатив за його виготовлення грошові кошти в сумі 3000 гривень. 24.02.2020 приблизно о 16 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції на вулиці Хорольській, 1, в м. Києві та на їх вимогу надати документи що посвідчують право керування транспортним засобом, використав підроблене посвідчення водія, пред`явивши працівникам поліції.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та судових витрат, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст.358 КК України, а саме пособництво по виготовленню підробленого офіційного документу, що видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією і який надає права з метою його використання підроблювачем чи іншою особою, та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчинених злочинах.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, характеризується з посередньої сторони, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 358, з урахуванням положення ч. 5 ст. 68 КК України за злочин вчинений у співучасті та частини четвертої статті 358 КК України, у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.;

-ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за вказані кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 1256 гривень 08 копійок (висновок № 17-3/475 від 26 березня 2020 року).

Речовий доказ у кримінальному проваджені посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя