Справа № 303/6751/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/245/20, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2018 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, працюючий на ТОВ «Фішер Україна», раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній заставу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 12 до 23 жовтня 2018 року, включно.

Речові докази: 400 доларів США, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - ухвалено повернуто ОСОБА_8 ; 5 паперових стаканчиків, по одній пляшці з-під горілки «Воздух», з-під пива «Приватна броварня», з-під напою «Гараж», з-під напою «Кока кола», кофту сірого кольору, які передані в камеру зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, - ухвалено знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

08 жовтня 2018 року приблизно о 17-й годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в сквері, що розміщений паралельно вул. Підгорянській, б/н, у м. Мукачеве, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 , умисно затіяв з останнім сварку, під час якої наніс йому два удари правою рукою, зажатою в кулак, у область обличчя зліва, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого, витягнув ніж та наніс ним два удари в область корпусу тіла потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді поверхневих різаних ран у 4-му міжреберї зліва по середньо-підпахвинній лінії та в паховій ділянці, а також крововилив під кон`юнктиву лівого ока, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли короткочасний розлад здоров`я. У зв`язку з отриманими ударами потерпілий ОСОБА_8 упав на землю та, захищаючись руками, прикрив голову, а ОСОБА_6 , продовжуючи свій умисел на незаконне заволодіння майном, наніс потерпілому удар лівою ногою в голову, спричинивши тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді перелому 1-го пальця лівої кисті. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_6 відкрито викрав із лівої кишені шортів ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 600 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, становить 16850 грн. 89 коп., після чого, з місця вчинення злочину разом із викраденими грошовими коштами втік, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що висновок суду про доведеність його вини в учиненні передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України злочину ґрунтується лише на: суперечливих показаннях потерпілого ОСОБА_8 , який є зацікавленою особою в результатах кримінального провадження, а тому, його показання є недостовірними, так як не підтверджені іншими належними, допустимими та достовірними доказами; даних висновку судово-медичного експерта № 328/2018 від 08.10.2018 щодо можливості виникнення тілесних ушкоджень у вигляді поверхневих різаних ран від дії колюче-ріжучих предметів, чим може бути ніж, які є недостовірними, оскільки експертом при дослідженні не було надано відповіді на поставлене в ухвалі слідчого судді від 11.10.2018 питання щодо можливості отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту на гострий предмет; даних протоколу слідчого експерименту від 17.11.2018, під час проведення якого не з`ясовувалось якою частиною тіла потерпілого ОСОБА_8 відбулося контактування з твердою ґрунтовою поверхнею, на якій знаходилися уламки скляних пляшок, безпосередньо в момент його падіння з висоти власного зросту. Також зазначає, що встановлена експертом у Висновку можливість виникнення поверхневих різаних ран, виявлених у потерпілого ОСОБА_8 від дії ножа, є лише припущенням, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, посилається на те, що висновок суду про те, що вищевказані докази узгоджуються між собою та повністю спростовують позицію сторони захисту щодо можливого виникнення різаних поранень у потерпілого ОСОБА_8 внаслідок падіння на розбите скло, так як ОСОБА_8 після нанесення йому ОСОБА_6 ударів рукою упав на правий бік, а різані рани в потерпілого ОСОБА_8 наявні на лівій частині тіла, є помилковим і спростовується даними Висновку № 328/2018, відповідно до якого, в потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поверхневих різаних ран як у 4-му міжребер`ї зліва, та по середньо-пахвинній лінії (зліва або зправа не зазначено), так і в паховій ділянці зправа. Вказує і на те, що висновок суду про відсутність у потерпілого ОСОБА_8 підстав для його обмови, так як вони раніше не були знайомими, є також помилковим, оскільки після події, яка мала місце 08.10.2018, у потерпілого виникла до нього неприязнь, сильна образа, що свідчить про наявність підстав для його обмови, у тому числі, й шляхом надання суперечливих показань, які не узгоджуються між собою та з іншими доказами. Зазначає і про те, що в ході судового розгляду свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спростували показання потерпілого ОСОБА_8 щодо наявності в нього під час події будь-якого колюче-ріжучого предмету, в тому числі й ножа, однак, суд першої інстанції їх показання не взяв до уваги, не навівши у вироку відповідних мотивів, чим порушив вимоги передбачені п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. При цьому, вказує на те, що будь-якого ножа чи колюче-ріжучого предмету не долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, і жодної процесуальної дії (зокрема, обшуку), спрямованої на встановлення місцезнаходження та вилучення ножа, ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не проведено, що в свою чергу свідчить про те, що факт наявності в нього під час події ножа та завдання таким потерпілому тілесних ушкоджень є лише припущенням, на якому не може ґрунтуватися обвинувачення. Вважає, що у його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України злочину, а містяться ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки потерпілому ним спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, внаслідок грубого чіпляння потерпілого до його співмешканки, а намір викрасти в потерпілого грошові кошти у нього виник у момент коли він побачив їх на землі безпосередньо біля потерпілого, після того, як він припинив наносити удари, і при цьому, підіймаючи грошові кошти із землі, був упевнений, що ні потерпілий, ні будь-які інші особи, не бачать його дій, що у свою чергу свідчить про необхідність зміни правової кваліфікації вчинених ним дій. Разом із тим, зазначає, що є раніше не судимою особою, молодим за віком (21 рік), має родину, а також постійне місце проживання та роботи, за якими позитивно характеризується, добровільно відшкодував потерпілому більшу частину завданої шкоди (повернув 500 доларів США) і в потерпілого відсутні будь-які претензії до нього, визнає вину в спричиненні потерпілому умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості та у таємному викраденні грошових коштів, щиро кається, що у свою чергу свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 185 КК України, призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді виправних робіт на строк 6 місяців, від відбування якого звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_8 , неявка якого з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що потерпілий перебуває на постійному проживанні у США, під час досудового розслідування допитувався з урахуванням положень ст. 225 КПК України, на адресу суду подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, оскільки буде знаходитися за межами України; що від потерпілого не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін і те, що апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язковість явки потерпілого на розгляд кримінального провадження (а. к. п. 17).

Доводи апеляційної скарги про те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, що викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що вину в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), він не визнав і дав наступні пояснення. Приблизно два місяці назад (до часу постановлення вироку), в який саме день не пам`ятає, о 4-5 годині, разом із гр. ОСОБА_11 , з якою проживає у цивільному шлюбі, пристали на пропозицію їх знайомої ОСОБА_12 , яка була разом із потерпілим ОСОБА_13 вжити алкогольні напоїв у парку по вул. Підгорянській, б/н, у м. Мукачеве. Придбавши спиртне, разом направились у парк, де розпивали алкоголь. Після того як закінчилась придбана ними горілка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 направились за спиртним. Повернувшись ОСОБА_11 , принесла пляшку горілки, а ОСОБА_12 - не повернулась. Під час розпивання спиртного йому передзвонили. Розмовляючи по телефону, відійшов у сторону. Повернувшись побачив, що потерпілий чіплявся до ОСОБА_14 . Приставання потерпілого до ОСОБА_15 його обурили. Тому, підійшовши до потерпілого наніс йому удар у голову, потім ще один удар. Від отриманого удару ОСОБА_8 упав на землю біля дерева на бік. Після цього наніс ще один удар ногою в голову потерпілого, який, лежачи на землі, захищався руками. Побачивши на землі гроші, які лежали біля потерпілого, підняв їх і забравши, попросив ОСОБА_11 забрати куртку та покидати місце події. З коштів, які забрав у потерпілого ОСОБА_8 , 600 доларів США, з яких: 5 купюр номіналом по 100 доларів США та 2 купюри по 50 доларів США, ввечері того ж дня віддав ОСОБА_12 500 доларів США, для того щоб повернула їх потерпілому, а 100 доларів США витратив на власні потреби. З показань обвинуваченого ОСОБА_16 також вбачається, що він заперечив наявність у нього ножа та нанесення ним ножових поранень потерпілому ОСОБА_17 , що бажання заволодіти грошовими коштами не мав, намір викрасти гроші виник лише після того як побачив їх на землі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку обставин, підтверджується наступними доказами.

Так, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , підтверджено, що 8 жовтня 2018 року, він, разом із знайомою дівчиною ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , якого раніше не знав та дівчиною на ім`я ОСОБА_19 , знаходились у парку, що поряд із вул. Верді в м. Мукачеві, де за облаштованим столиком із лавицями, розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртного ОСОБА_18 покинула місце події, а він, разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_21 залишились. Знаходячись у парку, ОСОБА_16 , який стояв осторонь від лавиці, за якою він сидів, несподівано, без будь яких причин, наніс йому декілька ударів в область голови, перший з яких у район лівого виска, а інший в область ока. Після цього, ОСОБА_22 , діставши бойовий, розкладний ніж, довжиною приблизно 10-11 см., наніс йому 4 удари в область тулубу, серед яких, два проникаючі у район ребер та низ черева, з лівого боку, від решти ударів він відбився. У подальшому, нецензурно висловлюючись та погрожуючи, ОСОБА_20 почав вимагати надати йому гроші. Оскільки він відмовився, ОСОБА_16 самостійно заволодів ними, залізши до лівої кишені шортів, в які він був одягнений. Заволодівши коштами в сумі 600 доларів США, ОСОБА_20 , наніс йому ще два удари коліном у ділянку паху, чотири п`ять ударів кулаком та наніс удар ногою в область голови, при цьому, пошкодивши палець кисті руки, якою він, захищаючись, прикривав обличчя. Заволодівши коштами, ОСОБА_22 разом із ОСОБА_21 покинули місце події. З показань потерпілого ОСОБА_23 також вбачається, що він заперечив факт його «приставання» до ОСОБА_24 , що ОСОБА_16 , розпиваючи з ним спиртне, знав про наявність у ноги коштів, так як був свідком надання ним ОСОБА_18 в борг 100 доларів США. Перед нападом ОСОБА_22 намагався витягнути з кишені його одягу кошти, однак, зі слів ОСОБА_18 , вчинені ОСОБА_16 дії, були сприйняті за жарт. Будь-яких підстав для нападу, окрім як з метою заволодіння коштами, у ОСОБА_22 не було. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що 16 жовтня 2018 року потерпілий ОСОБА_8 допитаний у порядку ст. 225 КПК України, слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ( журнал судового засідання від 17.10.2018 року, технічний запис судового засідання від 17.10.2018 року, наявний на СD-R диску, відтворений у судовому засіданні 13.12.2018 року).

З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що за змістом такі є аналогічними до показань потерпілого ОСОБА_8 , у частині обставин події, що мали місце у присутності свідка ОСОБА_25 . Окрім цього, з показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що під час вживання спиртного потерпілий у борг дав свідку 100 доларів США. Ввечері вказаного вище дня, повернувшись за телефоном до інтернет-магазину, який знаходиться поруч із магазином, де купляли спиртне, свідку повідомили про те, що свідка розшукує поліція. Одразу ж свідок передзвонила ОСОБА_16 , який розповів їй про те, що потерпілий чіплявся до його дівчини і вони трохи побилися та попросив зустрітися. Під час зустрічі ОСОБА_16 повідомив, що хоче потерпілому повернути гроші, однак не знає, де останній знаходиться і передав їй 500 доларів США для потерпілого. Потерпілого ОСОБА_23 свідок знайшла в Мукачівській ЦРЛ, де останній знаходився на лікуванні і попросив її обміняти 100 доларів США, із суми 500 доларів США, які дав їй ОСОБА_26 , за які придбати йому ліки та продукти харчування, на що свідок погодилась. Обмінявши кошти, придбала те, що просив ОСОБА_27 .. Інша сума коштів - 400 доларів США, які свідку дав ОСОБА_16 були видані працівникам поліції.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2018 та переглянутого в суді відеозапису проведеного впізнання, вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка, під час нападу на нього, нанесла йому тілесні ушкодження, у тому числі, нанесла декілька разів ножем, вимагала та під час нападу заволоділа належними йому грошовими коштами. При проведенні цієї процесуальної дії, ОСОБА_6 не заперечив нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень, те, що забрав грошові кошти у ОСОБА_8 , однак заперечив, що наносив потерпілому удари ножем.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 328/18 від 31.10.2018 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поверхневих різаних ран у 4-му міжребер`ї зліва по середньо-підпахвинній лінії та в паховій ділянці; крововиливу під кон`юнктиву лівого ока. На ліву верхню кінцівку накладена гіпсова лонгета від пальців кисті до середньої третини передпліччя. Клінічно, в офтальмологічному відділенні, де знаходився потерпілий на стаціонарному лікуванні, у нього встановлені тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого очного яблука, адаптованої рани нижньої повіки. Згідно консультації травматолога та ренгенографії № 10011 від 09.10.2018, у нього виявлено уламковий гвинтоподібний перелом 2 пясних кісток зі зміщенням. Уламковий перелом основної фаланги 1 пальця. Тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого очного яблока виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, чим може бути затиснута в кулак рука сторонньої людини; у виді поверхневих різаних ран від дії колюче-ріжучих предметів, чим може бути ніж, відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді перелому 1-го пальця лівої кисті виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, чим можуть бути затиснута в кулак рука та взута нога сторонньої людини, відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 08.10.2018 року.

З протоколу слідчого експерименту вбачається, що 17 листопада 2018 року ОСОБА_6 розповів і на місці події показав про час, місце, спосіб та обставини вчинення ним злочину, що показання у вказаному процесуальному документі є аналогічними до показань, даних ним у суді. При проведенні цієї слідчої дії, ОСОБА_6 показав положення, в якому знаходився потерпілий після нанесених йому ударів рукою, а саме: потерпілий лежить на правому боці ; продемонстрував нанесення ним ударів лівою ногою по лівій руці потерпілого ОСОБА_8 , якою останній, лежачи на правому боці, закривав голову. Вчинювані під час нападу ОСОБА_16 дії, були детально зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту та сфотографовані, що підтверджується приєднаними до протоколу ілюстративними таблицями.

З протоколу огляду місця події від 08 жовтня 2018 року вбачається, що у ньому відображені відомості, які підтверджують показання потерпілого про місце розташування предметів та інших речей, на місці події, у тому числі, те, що ділянка лісосмуги облаштована дерев`яним столиком із лавицями по обидва боки від нього і знаходиться на відстані 400 метрів від залізничного переїзду по вул. Духновича в м. Мукачево.

З протоколу огляду місця події від 09.10.2018 року вбачається, що під час цієї слідчої дії, оглянуто добровільно видані ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 400 доларів США, з них 3 купюри номіналом по 100 доларів та дві номіналом 50 доларів США, які, як пояснила ОСОБА_9 вона отримала від громадянина на ім`я ОСОБА_20 . Після огляду, грошові кошти були вилучені та, відповідно до постанови слідчого ОСОБА_28 від 09 жовтня 2018 року, визнані речовими доказами.

Відповідно до довідки АТ «КОМІНВЕСТБАНК» від 10 жовтня 2018 року курс долара США по відношенню до української гривні становить: 100 доларів США = 2808,4816 гривні.

У справі відсутні які-небудь докази про те, що у потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 були підстави для обмови ОСОБА_6 .

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що до діянь, які мали місце 08 жовтня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 не були знайомими.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 , на які суд посилається у вироку в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, підтвердженими іншими наведеними вище доказами. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги. У справі відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що свідок ОСОБА_12 була зацікавлена у результатах розгляду справи, на ці дані не вказували як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_29 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 . При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що апелянт не вказує на те у чому саме полягають суперечності у показаннях потерпілого ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у час події у нього не було ножа і ножем тілесні ушкодження потерпілому він не наносив, що бажання заволодіти грошовими коштами не мав і намір викрасти гроші виник лише після того як побачив їх на землі, спростовуються вищенаведеними доказами у їх сукупності ; обґрунтовано відхилені судом першої інстанції і також відхиляє їх з указаних вище мотивів.

Колегія суддів також вважає, що вищенаведені докази узгоджуються між собою та повністю спростовують позицію сторони захисту щодо можливого виникнення різаних поранень у потерпілого внаслідок падіння на розбите скло. При цьому, колегія суддів враховує і те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про наявність на місці вчинення злочину будь - якого скла, чи його уламків, а також докази, які підтверджують, що після нанесених ОСОБА_6 ударів рукою потерпілий ОСОБА_30 впав на правий бік, а різані рани у нього мали місце на лівій частині тіла. Колегія суддів вважає, що викладені у висновку судово-медичної експертизи відомості щодо місця розташування тілесних ушкоджень у потерпілого, узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_8 щодо місць нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_6 ножем, руками та ногами, що вказані докази не містять суперечностей і на наявність суперечностей у вказаних доказах сторона захисту не посилалась.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає доведеною належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, і які в сукупності є достатніми для прийняття рішення щодо доведеності поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України кваліфіковані правильно.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про перекваліфікацію вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 дій з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 185 КК України.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів також вважає, що як органом досудового слідства, так і судом першої інстанції дотримані вимоги КПК України, досудовим слідством, при збиранні доказів ; судом при їх дослідженні та оцінці; обґрунтовано визнано, що порушення вимог КПК України при проведенні огляду місця події допущено не було, а також під час допиту потерпілого у порядку ст. 225 КПК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо висновку судово-медичної експертизи, колегія суддів зазначає, що як під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, сторона захисту не вказувала на те у чому саме полягає неповнота та поверховість при проведенні судово-медичної експертизи. Маючи можливість клопотати про призначення додаткової чи комісійної експертизи сторона захисту не вказувала на неповноту або неясність висновку; на те, які об`єкти не були досліджені, або неповно досліджені ; у чому полягає невизначеність або неконкретність висновків експерта ; не клопотала про допит експерта.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про необхідність з`ясування експертом питання щодо можливого отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту на гострий предмет, колегія суддів враховує те, що матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних про наявність на місці події такого предмета, що обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування також не вказував про існування такого ; не здобуто даних про існування такого предмета при проведенні слідчого експерименту.

У справі відсутні які-небудь докази про те, що у судово-медичного експерта ОСОБА_31 , який проводив судово-медичну експертизу, були підстави для фальшування судово-медичного висновку, що експерт був необ`єктивним та упередженим при проведенні експертного дослідження, про його зацікавленість у результатах розгляду справи. При цьому враховується, що сторона захисту не вказувала на неповноту та поверховість при проведенні експертного дослідження.

Невиявлення під час досудового розслідування на місці події ножа, на переконання колегії суддів не спростовує показання потерпілого щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням ножа. При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріали кримінального провадження достовірно підтверджують, що після скоєного обвинувачений покинув місце події і мав реальну можливість приховати сліди злочину.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилені показання свідка ОСОБА_10 співмешканки обвинуваченого, у частині місця та механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, обґрунтовано визнані як намагання сприяти обвинуваченому в пом`якшенні покарання за скоєне.

Відхиляючи клопотання сторони захисту про необхідність дослідження апеляційним судом даних, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , журналі судового засідання від 17.10.2018 під час якого допитано потерпілого ОСОБА_8 , висновку судово-медичного експерта та показаннях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів врахувала положення ст. 404 КПК України, у тому числі, те, що як адвокат ОСОБА_7 , так і обвинувачений ОСОБА_6 не вказували на те у чому саме полягає неповнота та поверховість при дослідженні цих доказів судом першої інстанції, які порушення вимог КПК України допущені судом при їх дослідженні. При цьому колегія суддів врахувала і пояснення адвоката ОСОБА_7 про те, що судом не вчинялись йому перешкоди під час допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що обвинувачений ОСОБА_6 мав можливість вказати на обставини, які не були встановлені судом першої інстанції і не були викладені у судовому рішенні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні за ч. 1 ст. 187 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України були дотримані, що при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні за ч. 1 ст. 187 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про його особу та обставини, що обтяжують, і пом`якшують покарання. У тому числі, судом враховано те, що кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів ; дані про особу обвинуваченого - раніше не судимий, характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду та досудову доповідь органу пробації.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_6 не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, вину в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України злочину не визнав, дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину не вчиняв, не каявся в їх вчиненні, а намагався уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Під час розгляду справи апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_6 не посилався на обставини, які перешкодили йому в повному обсязі відшкодувати завдану потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду. Відсутність у потерпілого ОСОБА_8 претензій до обвинуваченого не свідчить про повне відшкодування завданих потерпілому збитків.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченому ч. 1 ст. 187 КК України буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, - справедливим, а доводи апеляційної скарги у частині призначеного покарання - відхиляє.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування постановленого щодо ОСОБА_6 вироку не має, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2018 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: