ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4741/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/527/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції - засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2014 року ОСОБА_7 засуджений із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2014 року вирішено питання про приведення вироків у відповідність чинному законодавству та визначено порядок відбування покарання засудженим за кількома вироками, а саме, застосовано у відношенні ОСОБА_7 покарання за вироками Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 липня 2014 року та Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 червня 2014 року відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання, призначеного вироками від 29.04.2014 Червонозаводського районного суду м. Харкова за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з к/майна, 04.06.2014 Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. ст. 315 ч. 1, 70 ч. 4, 317 ч. 1, 309 ч. 2, 263 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 4 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з к/майна, 20.06.2014 Дзержинського районного суду м. Харкова за ст. ст. 296 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі з к/майна, 15.07.2014 Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 до 6 років 8 місяців позбавлення волі з к/майна, які ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.10.2014 вирок приведені у відповідність з діючим законодавством в силу ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 більш суворого покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 та остаточно визначено строк покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.03.2014 по 15.08.2014 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням фактично відбутого строку покарання.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 03.03.2014 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2019 року тазастосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він працює з момент відбування покарання в ТВК-№ 100, має 4 заоохочення, стягнень не має. При цьому зазначає, що погашенння стягненних судових витрат та цивільних позовів за вироками суду в умовах ізоляції не має можливості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.03.2014 року. Під час відбування покарання в державній установ «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 19.03.2014 тримався на дільниці СІЗО при Жовтневій виправній колонії №17, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 10.04.2014 тримався в державній установ «Харківська установа виконання покарань (№27)», характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 07.10.2014 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». Працевлаштований до промислової зони установи до цеху №1, а саме, до дільниці з переробки вторсировини. Поставлені завдання виконує повністю та своєчасно. За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи чотири рази. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться сумлінно. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відвідує виховні заходи, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності». Не перебуває на профілактичних обліках.
При детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що відповідно до довідки про працевлаштування виданої заступником начальника-планового економічного відділу ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» працював з вересня 2016 року по червень 2019 року на дільниці з переробки вторсировини, водієм навантажувачем та на дільниці з миття флекси. Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_7 за період виконання робіт отримував заробітку плату. У відповідності до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , останній за період відбування покарання мав 5 заохочень та жодного стягнення.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, таку його поведінку в місцях позбавлення волі не можна називати сумлінною виходячи з наступного.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_7 судом враховано, що останній був засуджений за злочини проти власності і проти здоров`я людини, а згідно з вироками із засудженого ОСОБА_7 стягнено судові витрати на загальну суму 4506,06 гривень (з них, 2793,68 гривень за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.04.2014 та 1712, 38 гривень за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.06.2014) та матеріальні збитки (задоволено цивільні позови) на загальну суму 101768,34 гривень (за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.07.2014). Разом з тим, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на повне погашення стягнень на користь держави та потерпілих.
Дані стягнення не погашені.
Поряд з цим матеріали особової справи засудженого не містять даних про залучення засудженого до безоплатних робіт, зокрема, пов`язаних з благоустроєм території установи виконання покарань.
Поряд з цим, оцінюючи дані про особу ОСОБА_7 , який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, проте на шлях виправлення не став та вчинив тяжкі злочини, байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат та цивільних позовів за вироками суду, беручи до уваги його характеристику в установі виконання покарань.
Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.

Таким чином, висновки суду на час розгляду клопотання, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільненнязалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: