Справа №636/2448/20
Провадження №1-кс/636/707/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000004 від 01.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Чугуївський ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000004 від 01.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
До слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області поштою надійшло клопотання про арешт майна, в якому слідчий СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 просив накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події 03.07.2020 року у ОСОБА_4 мобільний телефон Redmi 4 A IMEI 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього АКБ, Xiaomi Mi Power Bank 2S, модель PLMO9ZM, mAh, які зберігаються в камері схову Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном. До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.
Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього кодексу.
Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 2 ст. 173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, і: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя звертає увагу на той факт, що відповідно до вимог ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт майна повинно містити відомості про документи, які підтверджують право власності на вилучені речі та які належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю власника майна.

Однак, в матеріалах справи відсутня інформація про місце проживання власника мобільного телефону та зарядного пристрою, його контактні дані, що позбавляє можливості суд викликати його у судове засіданні для розгляду зазначеного клопотання.

Крім того, слідчий зазначає, що в даному випадку арешт необхідно накласти також і з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, але при цьому слідчим зазначено, а також слідує із матеріалів, доданих до клопотання, що майно, на яке він просить накласти арешт, належить потерпілому.
Відповідно до вимог ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене майно в особи підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разу звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні. Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000004 від 01.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити учасникам процесу, що в такому разі тимчасово вилучене, під час огляду місця події, майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1