Справа № 352/82/20
Провадження № 11-кп/4808/135/20
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 січня 2020 року про обрання (продовження) щодо нього строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 січня 2020 року продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК, на 60 днів до 22 березня 2020 року до 17 год. 00 хв. включно.

Вказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_10 також було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 22 березня 2020 року до 17 год. 00 хв. включно, однак вказана ухвала суду щодо нього учасниками судового провадження не оскаржувалась.

Своє рішення суд мотивував тим, що, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюються обвинувачений ОСОБА_8 , і з метою ухилення його від притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в основу обвинувачення, ставляться свідчення потерпілої та свідків. Також обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, підтримує стосунки із кримінальним елементом району, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час судовий розгляд даного кримінального провадження тільки розпочато, вищеперераховані обставини не змінилися, інших обставин, які б надавали підстави до зміни запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою суд не вбачає.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки на переконання суду, будь-який інший запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 , подав АС, в якій зазначив, що висновки суду є недостатніми для продовження тримання його під вартою, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження. Судом констатовано лише особливу тяжкість злочину, продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід ризикам запобігти не зможе, що, на думку апелянта, не виправдовує таке тривале тримання обвинуваченого під вартою.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з використанням контрольного браслету.

13.06.2019 року Конституційний суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тому питання продовження строку тримання під вартою підлягає апеляційному перегляду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, в межах апеляції, доводів та заперечень сторін кримінального провадження, згідно приписів ст. 404, 405, 407 КПК.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 які підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка вважає АС обвинуваченого необгрунтваною, просить залишити її без задволення, а ухвалу суду без зміни, а також те, що обвинувачений вчинив даний злочин, перебуваючи на домашньому арешті по іншому кримінальному провадженні; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі дотримався.

Покликання обвинуваченого в АС на те, що суд безпідставно продовжив йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно положень ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обґрунтовано врахував, наявні відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на свідків , потерпілу, у нього відсутнє нерухоме чи рухоме майно, а також тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачено ч.3 ст. 187 КК.

Крім цього, судом вірно враховано, що обвинувачений не працює, не має постійного доходу, відсутність міцних соціальних зв`язків, вчинив злочин з особливою жорстокістю щодо особи похилого віку, а також тяжкість покарання, встановленого за вчинення даного кримінального правопорушення.

Виходячи з положень КПК, суд вірно взяв до уваги матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження.

Також, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, враховуючи наявність у нього судимостей, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд прийшов до обґрунтованого висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що для запобігання вищевказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвала Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2020 року щодо нього без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5