Номер провадження: 11-сс/813/300/20
Номер справи місцевого суду: 509/388/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 28.01.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002019, внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого мч.1 ст. 203-2 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , від 28.01.2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0002019, внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.

Рішення суду мотивоване тим, що виявлені та вилучені предмети, є предметом, та знаряддям вчинення злочину, а також являються речовими доказами уу кримінальному провадженні №0002019, внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого мч.1 ст. 203-2 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що:

-оскаржена ухвала є незаконною і необґрунтованою;

-слідчим суддею, крім посилання на загальні формулювання та зміст клопотання слідчого не зазначені мотиви прийнятого рішення;

-слідчим суддею необґрунтовано накладено арешт зокрема на грошові кошти, оскільки вони не є предметом кримінального правопорушення, відсутні докази того, що вони отримані злочинним шляхом;

-жодній особі не повідомлено про підозру;

За таких обставин адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання, майно, яке було вилучене 24.01.2020 року повернути ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , надіслав заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В провадженні Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002019 від 20.12.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочину, було виявлено та вилучено:

- 5 телевізорів марки «Самсунг» діагоналлю 50 дюймів;

- 6 планшетів китайського виробництва, без маркування, з яких 3 чорного кольору та 3 білого кольору, які знаходяться в коробках білого кольору на яких присутнє маркування «ART:4173»;

- Мобільний телефон в корпусі чорного кольору з маркуванням «Flay»;

- Грошові кошти в сумі 5800 гривень, купюрами 500 грн. в кількості 6 купюр, 200 гривень в кількості 14 купюр;

- Системний блок марки «DELL OPTIPLEX 780», серійний номер 2;

- Монітор торгівельної марки «DELL» чорного кольору, що використовувалося як предмети та засоби забезпечення здійснення незаконного грального бізнесу.(а.с.9-10)

Постановою слідчого від 25.01.2020 року, вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002019, внесеному до ЄРДР 20.12.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.(а.с.11)

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик втрати та передачі майна, що підлягає арешту.

Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з письмових пояснень громадянина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наявних в матеріалах справи, останні пояснили, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , надаються послуги у сфері грального бізнесу за допомогою комп`ютерного обладнання.(а.с. 12-13)

Аналізуючи зазначених у клопотанні фактичних обставин справи, які встановлені органом досудового розслідування, а також досліджені матеріали спарви, можливо зробити висновок, що вилучене майно під час огляду від 24.01.2020 року, являється предметом та засобом здійснення незаконного грального бізнесу, а вилучені гроші були отримані, як прибуток від вчиненого злочину. Тому, ці обставини, на думку апеляційного суду потребують додаткової перевірки під час досудового розслідування, що вказує на обґрунтованість клопотання слідчого в частині накладення арешта на це майно.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у клопотанні слідчого належним чином розкрито відношення зазначеного майна до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна, як речового доказу, є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України.

Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника власника майна є безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та апеляційним судом не встановлено.

На думку апеляційного суду, таке втручання є співмірним, з огляду на справедливий баланс між метою кримінального провадження та обмеженням прав особи.

Крім того, з огляду на обмежувальний характер такого заходи як арешт майна, особа не позбавлена можливості, у разі зміни обставин, звернутись із заявою про його скасування у подальшому, в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області, від 28.01.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0002019, внесеному до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого мч.1 ст. 203-2 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4