Єдиний унікальний номер 728/88/19
Номер провадження 1-кп/728/11/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження за №0000786 від 13.11.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, уродженця м.Чернігів, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, групи інвалідності не маючого, раніше не судимого відповідно до положень ст. 89 КК України,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В кінці жовтня 2018 року у вечірній час ОСОБА_5 , перебуваючи на території пилорами, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника, умисно, таємно від оточуючих, шляхом зливання з паливного баку автомобіля «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на території пилорами, здійснив крадіжку 60 л. дизельного пального вартістю 1680 гривень, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні злочину визнав частково і показав, що дійсно в один з днів жовтня 2018 року, точної дати назвати не може, у вечірній час, після 19.00 години, прибув на територію пилорами, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_4 з метою здійснення ремонту вантажного автомобіля, належного ОСОБА_7 . На вказаній території, зі згоди ОСОБА_4 , зберігається автомобіль ОСОБА_7 , який надавав йому ключі від воріт території пилорами. Перебуваючи на території пилорами, з паливного бака автомобіля КАМАЗ, належного ОСОБА_4 , злив дизельне пальне в три каністри, яке продав в подальшому. З кількістю та вартістю викраденого не погоджується та вважає, що кількість викраденого ним дизельного пального не доведена, і на його думку могла становити близько 50 літрів. На даний час шкода, завдана викраденням дизельного пального відшкодована повністю його роботодавцем ОСОБА_7 ОСОБА_4 , який не має до нього жодних претензій. Просив виправдати його за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки не проникав на дану територію незаконно, а зайшов безперешкодно, шляхом відкривання воріт ключем, який давав ОСОБА_7 . Вину визнав лише в крадіжці дизельного пального за винятком проникнення до сховища.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що здійснює підприємницьку діяльність на території пилорами, розташованої за адресою АДРЕСА_3 на підставі договору оренди нерухомого майна, укладеного з його власником - ОСОБА_8 . Територія пилорами огороджена та не охороняється. В кінці жовтня 2018 року, точної дати не пам`ятає, після обіду, заправив належний йому автомобіль КАМАЗ дизельним пальним в кількості 80 літрів та залишив на зберігання на території пилорами, так як наступного дня мав намір їхати в ліс. Ворота території зачиняються о 17.00 годині. Наступного дня, при перевірці технічного стану автомобіля, виявив відсутність орієнтовно 60 літрів дизельного пального в автомобілі. В баку залишилося 15-20 літрів пального. Підозрював ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так як ОСОБА_11 раніше працював у нього неофіційно і стороння особа, не знаючи обставин, не могла цього зробити. Дозволу зливати пальне зі свого автомобіля нікому не давав. На території пилорами, з його згоди, зберігається вантажний автомобіль ОСОБА_7 , який також здійснює підприємницьку діяльність і який має вільний доступ до даної території. В подальшому ОСОБА_5 зізнався у скоєному і обіцяв відшкодувати збитки, але, оскільки добровільно збитки відшкодовані не були, він звернувся з заявою до поліції. Щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що в один з осінніх днів 2018 року, точної дати назвати не може, біля 24.00 години йому зателефонував ОСОБА_5 і попросив підвезти його. Коли він приїхав на визначене місце, а це поблизу церкви біля базару, ОСОБА_11 завантажив йому в причіп три каністри орієнтовно об`ємом по 15-20 літрів кожна і попросив відвезти за іншою адресою, куди саме він показав. Приїхавши, він попросив почекати деякий час, а сам забравши каністри з причепу, кудись відніс їх. Після цього він відвіз ОСОБА_5 до бару «Дімарк». Всього останній заплатив йому за транспортні послуги 150 гривень.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що в один з днів жовтня 2018 року, точної дати не пам`ятає, біля 24.00 години йому зателефонував ОСОБА_5 і запропонував купити у нього 60 літрів дизельного пального, на що він погодився. Згодом він привіз та таксі 3 каністри з пальним, за що він заплатив 1200 гривень, що дешевше, ніж на заправці. Білохвіст не повідомляв звідки пальне.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що більше року тому, точної дати назвати не може, так як минуло багато часу, орієнтовно після 23.00 години вечора йому зателефонував ОСОБА_5 і попросив допомогти забрати дизельне пальне. Коли він підійшов, каністри стояли біля хвіртки території пилорами, яка, ніби-то, була відкритою. Зовні їх загальним об`єм складав 40-50 літрів. Білохвіст пояснював, що прийшов ремонтувати автомобіль ОСОБА_7 і говорив, що має вільний доступ до даної території. Як саме він виносив каністри з території та як зливав пальне йому невідомо. В подальшому вони завантажили на причіп таксі каністри. Його особиста допомога полягала в тому, що він переніс каністри від воріт до таксі і поклав їх у причіп.
Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що за усною домовленістю з ОСОБА_4 використовує частину території пилорами, на користування якою між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 укладено договір оренди. На вказаній території зберігається його автомобіль ЗІЛ. В кінці жовтня 2018 року у вечірінй час, можливо і о 22.00 вечора, він особисто давав ключі від входу на територію пилорами ОСОБА_5 з метою відремонтувати його автомобіль ЗІЛ. З Білохвостом знайомий давно і йому відомо, що він займається ремонтом автомобілів. Раніше він також допомагав йому по господарству та з ремонтом автомобіля.
Винність обвинуваченого у викраденні дизельного пального з паливного бака автомобіля КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_4 підтверджується також наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.11.2018 року, зі змісту якого вбачається, що з даною заявою до Бахмацького ВП звернувся ОСОБА_4 з приводу виявлення 29.10.2018 року відсутності 60 літрів дизельного пального з бака автомобіля КАМАЗ, який знаходився на орендованій ним території в АДРЕСА_3 (а.к.п. 9);
- протоколом огляду місця події від 13.11.2018 року, проведеного за участю понятих та потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якого оглянуто територію пилорами за адресою АДРЕСА_3 , де було скоєно крадіжку, а також автомобіль марки КАМАЗ, днз НОМЕР_1 , та фототаблицею до нього (а.к.п. 13,14);

- довідкою про вартість пального станом на жовтень 2018 року (а.к.п. 18).

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, оскільки під час досудового розслідування було встановлено факт незаконного проникнення ОСОБА_5 на територію пилорами, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , через паркан. За ч. 3 ст. 185 КК України йому пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального провопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 185 КК України настає у разі викрадення чужого майна (крадіжка). У разі вчинення крадіжки, поєднаної проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, або що завдала значної шкоди потерпілому, такі дії винної особи кваліфікуються за ч.3 ст. 185 КК України.

Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» «Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація, тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле, тощо).

Таким чином, при дослідженні доказів, наданих стороною обвинувачення, не знайшла підтвердження обставина щодо незаконного проникнення обвинуваченого на територію пилорами з метою скоєння крадіжки, оскільки, як було встановлено з показань свідка ОСОБА_7 , який користується даною територією з дозволу її орендаря, він особисто давав ключі від воріт пилорами і ОСОБА_5 безперешкодно зайшов на вказану територію з метою ремонту автомобіля.

При наведених обставинах суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України, так як обвинувачений, перебуваючи на території пилорами, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) 60 літрів дизельного пального з баку автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на території пилорами, а незаконне проникнення до сховища не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовано показаннями свідка ОСОБА_7 .

Наданий стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України договір оренди нерухомого майна (Договір), укладений 30.09.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не підтверджує факту незаконного проникнення обвинуваченого на територію пилорами.

Пунктом 4.3 даного Договору заборонено орендареві передавати третім особам належні йому право оренди та інші права, які випливають з цього договору, здавати у суборенду майно і передавати свої права та обов`язки за цим договором.

На думку суду, порушення умов вказаного договору випливає із цивільно-правових відносин і не може бути належним доказом в розумінні положень ст. 85 КПК України.

Що стосується показань обвинуваченого в частині сумнівів щодо об`єму викраденого дизельного пального та його вартості, то як вбачається зі змісту заяви потерпілого від 03.12.2019 року (а.с. 73) заподіяна шкода в сумі 1680 гривень відшкодована ОСОБА_5 в повному обсязі і він не має до нього претензій ні морального ні матеріального характеру. Тому суд розцінює добровільне відшкодування шкоди обвинуваченим як згоду з кількістю та вартістю викраденого. Крім того, об`єм викраденого пального підтверджується показаннями потерпілого, який виявив відсутність 60 літрів пального.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який вважається таким, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, оскільки вчиняв раніше аналогічні злочини, судимість якого погашена, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, не одружений, вину визнав та добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, а також думку останнього з приводу призначення міри покарання.

Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що внаслідок винних дій ОСОБА_5 не настало тяжких наслідків.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небепеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюєтся як середній.

Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно вибрати покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Покарання у виді штрафу та виправних робіт, які передбачені санкцією ч.1 ст. 185 КК України обвинуваченому не може бути призначено, оскільки останній не працює та не має стабільного доходу.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1