Провадження №1-кс/331/621/2020
Єдиний унікальний номер № 331/1013/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2020 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання сторшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , за матеріалами кримінального провадження № 0000144, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - про арешт майна
В С Т А Н О В И В:
Слідчий ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про арешт майна від 12 березня 2020 року, яке згідно потового штампу направлено 12 березня 2020 року та надійшло до слідчого судді 17 березня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000144, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в якому просив накласти арешт на майно, яке було вилучено 11.03.2020 року в ході огляду місця події ділянки місцевості біля під`їзду 2 будинку 167 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя, а саме на паперову серветку рожевого кольору, в якій знаходиться згорток фольги з невстановленою кристалоподібною речовиною білого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб.
Клопотання вмотивоване тим, що 20.01.2020 року до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невстановлена особа, знаходячись на території парку «Дубовий Гай», розташованого по вул. Глісерній в м. Запоріжжя, шляхом «закладок», незаконно збуває наркотичні засоби.
11.03.2020 під час огляду місця події- ділянки місцевості біля під`їзду 2 будинку 167 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя було виявлено та вилучено паперову серветку рожевого кольору, в якій знаходиться згорток фольги з невстановленою кристалоподібною речовиною білого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб.
Оскільки, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно яке вилучено, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце клопотання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від «20» січня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме за фактом того, що 20.01.2020 року до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що в Дубовому Гаю м. Запоріжжя робляться так звані «закладки» наркотичних речовин.
З наданого до клопотання протоколу огляду місця події від 11.03.2020 року, ділянки місцевості біля під`їзду 2 будинку 167 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя, вбачається, що органом досудового розслідування у громадянина ОСОБА_5 було виявлено та вилучено паперову серветку рожевого кольору, в якій знаходиться згорток фольги з невстановленою кристалоподібною речовиною білого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб.
Так, згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 11.03.2020 року, слідчий суддя враховує згідно ч.2 ст. 173 КПК України :

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів наданих до клопотання вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасове вилучене майно під час проведення огляду місця події 11.03.2020 року, яке відповідає критеріям визначеним в ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання- задовольнити .
Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця події ділянки місцевості біля під`їзду 2 будинку 167 по вул. Поштовій в м. Запоріжжя, а саме на паперову серветку рожевого кольору, в якій знаходиться згорток фольги з невстановленою кристалоподібною речовиною білого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

18.03.2020