ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

У Х В А Л А

18 травня 2020 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастів заяву слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020 для розгляду провадження було визначено суддю ОСОБА_4 .

12.05.2020 суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 було заявлено заяву про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заява про самовідвід обґрунтовується тим, що як вбачається з вищевказаної скарги скаржник подав скаргу на бездіяльність прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою. В своїй скарзі в тому числі посилається на ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 та зазначає про неправомірні дії при її винесені в кримінальному провадженні № 0000099 від 22.11.2012 року, а саме у відмові у задоволені його скарги, а тому враховуючи практику ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії»), де зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

12.05.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява судді Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 надійшла в провадження судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав відвід судді ОСОБА_4 та просив його задовольнити.

Суддя ОСОБА_4 та інші учасники справи, які беруть участь у кримінальному провадженні, про дату, час та місце розгляду були повідомлені завчасно та належним чином, однак у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши заяву про самовідвід судді, матеріали кримінального провадження що відносяться до даної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З аналізу змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідує, що саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є підставою для його відводу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, передбачено право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності .

Важливим може визнаватись забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадян до суду, справедливість та невідворотність судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У своїй заяві про самовідвід суддя ОСОБА_4 зазначила, що скаржник ОСОБА_3 у своїй скарзі в тому числі посилається на ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 та зазначає про неправомірні дії при її винесені в кримінальному провадженні № 0000099 від 22.11.2012 , а саме у відмові у задоволені його скарги.

Та обставина, що суддя ОСОБА_4 дійсно заявила собі самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з тих підстав, що скаржник висловлює її недовіру та ставить під сумнів її неупередженість в розгляді даної скарги.

Разом з тим, дані обставини можуть викликати сумнів в учасників кримінального провадження, щодо справедливого його розгляду, незалежним і безстороннім судом та постановлення справедливого та виваженого судового рішення у справі. Постановлення у справі судового рішення під головуванням судді ОСОБА_4 за будь-якою юридичною природою може викликати сумніви у стороннього спостерігача в неупередженості судді при розгляді справи, а тому для недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду та забезпечення довіри до судової влади України, заява про самовідвід судді ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,75, 80, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 не бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Передати матеріали скарги до канцелярії суду для визначення іншого судді у справі в порядку, встановленому ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_5 -Тьолушкіна