Єдиний унікальний номер 234/1347/20
Номер провадження 11-сс/804/72/20

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Акуленка В.В.,

суддів Стародуба О.Г., Шигірта Ф.С.,

при секретарі Долі В.В.,

за участю прокурора Самєдова Е.Х.,

захисника Подлуцького А.М.,

підозрюваного ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 січня 2020 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, слідчий суддя зазначає про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_1 та доведеність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК України.

На вказане рішення захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити призначений ОСОБА_1 запобіжний захід на особисте зобов`язання. Вказує, що заявлені ризики не доведені. Підозрюваний не вчиняв спроб втечі. Має міцні соціальні зв`язки, статус учасника бойових дій, вину визнає, щиро кається. За місцем мешкання характеризується позитивно, за місцем служби посередньо. Вважає, що суд не розглянув можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При застуванні відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу суд належним чином врахував обґрунтованість повідомленої йому підозри та вагомість існуючих ризиків, особу винного, його стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апелянта про зворотнє є безпідставними, оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Так, ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Будучі покликаним захищати територіальну цілісність держави та народ України, замість виконання своїх службових обов`язків, заподіяв іншому військовослужбовцю тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому, наразі вину визнає, проте вже вживає заходів щодо уникнення від кримінальної відповідальності, що підтверджується заявою свідка ОСОБА_2 про застосування до нього психологічного тиску з боку підозрюваного з метою зміни ним своїх пояснень.

Враховуючи викладене та той факт, що ОСОБА_1 , свідки та потерпілий проходять службу в одній військовій частині, то ризик впливу на них є очевидним.

Крім того, бажання ОСОБА_1 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, а факт перебування на службі підтверджує можливість вчинення інших злочинів, зокрема дезертирства чи самовільного залишення військової частини.

Таким чином, констатовані слідчим суддею ризики є обґрунтованими та доведеними.

При цьому, посилання апелянта на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного є безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвістю обраного запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування ОСОБА_1 у разі звільнення з під варти.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і наявність у нього міцних соціальних зв`язків та статусу учасника бойових дій, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_1 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_1 під вартою є не лише очікування суду, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом тримання ОСОБА_1 під вартою.

Враховуючи викладене, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді