Справа № 496/16/19
Провадження № 1-кп/496/19/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури юриста першого класу ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Біляївського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 06.06.2018 року, біля 13 год., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні торгової зали ТОВ «ОККО-рітейл», за адресою: Одеська область, Біляївський район, землі Нерубайської сільської ради, 455 км. автодороги «Київ-Одеса», маючи на меті незаконне заволодіння майном вказаного товариства, скориставшись зручним моментом для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, відкрито заволодів 1 пачкою цигарок «Kent-8», вартістю 33 грн. 75 коп., пляшкою віскі «Beils», об`ємом 0,350 л., вартістю 119 грн. 95 коп. та пляшкою води «Coca- Cola», об`ємом 0,5л. вартістю 08 грн. 52 коп., чим причинив ТОВ «ОККО-Рітейл» матеріальні збитки на загальну суму 162 грн. 22 коп. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на вказаному клопотанні наполягав.
Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що у нього протягом 6 місяців померли мати та батько і у нього трапився нервовий зрив. Заїхавши на ТОВ «ОККО-рітейл» він відкрито заволодів пляшкою віскі, води та цигарок, в наступному він відшкодував завдані збитки у скоєному кається. В теперішній час він кожен місяць отримує медичну допомогу в Одеській психіатричній лікарні.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила вирішити вказане клопотання на розсуд суду.
Представник потерпілого ТОВ «Окко Рітейл» до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив вказане клопотання вирішити на розсуд суду.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України підтверджується наступними доказами:
-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю представника потерпілого, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 від 13, 14 серпня 2018 року, в яких вони впізнали ОСОБА_5 як особу, яка 06.06.2018 року відкрито заволоділа майном ТОВ «Окко рітейл»;
- висновком про незалежну оцінку рухомого майна від 13.08.2018 року відповідно до якого вартість майна, яким заволодів ОСОБА_5 складає 163 грн. 05 коп.;
-висновком судово-психіатричних експертів №512 від 12.12.2018 року відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Біполярного афективного розладу, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F31.2 за МКХ-10), внаслідок чого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;
-листом головного лікаря КУ «ООМЦПЗ» відповідно до якого ОСОБА_5 з 2003 року знаходиться на «Д» обліку F31,10.
Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час вчинення суспільно небезпечного діяння і зараз страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Біполярного афективного розладу, стан медикаментозної ремісії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F31.7 за МКХ-10), внаслідок чого він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Достовірних клінічних ознак «Психічних і поведінкових розладів в наслідок зловживання алкоголем. Синдром залежності» за критеріями МКХ-10, або «Хронічного алкоголізму» за критеріями МКХ-9 у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при даному експертному обстеженні не виявлено.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.
Як передбачено ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п. 1- 3, 5 ч.1 ст. 513 КПК України та за таких обставин, відповідно до ч. 2 вказаної статті, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України).
Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
На підставі викладеного, суд вважає застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд вважає необхідним застосувати у відношенні ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Керуючись ст.ст. 92-94 КК України, ст. ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури юриста першого класу ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну установу з звичайним наглядом.
Речові докази по справі автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику, а уламки прозорого скла із штрихкодом з надписом «436», що зберігається в камері зберігання речових доказів Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1