Провадження №1-кп/761/545/2020
В И Р О К
Іменем України
01 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 171 001 000 127 19 від 27.10.2017, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, з неповною середньою освітою, водій ТОВ «Тейлор бенд», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимий:

- 13.11.2012 Червоногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 06.06.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 21.02.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин проти чужої власності за таких обставин.

ОСОБА_4 27.10.2017, приблизно о 16-й год., перебуваючи у приміщенні кафе «Домашня кухня» за адресою АДРЕСА_3 , де здійснювала свою підприємницьку діяльність фізична особа ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, звернувся до касира ОСОБА_7 з проханням розміняти гроші у сумі 3000 грн., купюрами по 500 грн., на купюри меншого номіналу.

ОСОБА_7 , не усвідомлюючи справжніх намірів обвинуваченого, прийняла від останнього вказані кошти та передала ОСОБА_4 таку ж суму купюрами по 100 та 200 грн.

Отримавши від касира 3000 грн., обвинувачений непомітно для касира, шляхом залому від`єднав частину купюр у сумі 1500 грн. та помістив їх до своєї кишені. У цей час на вимогу адміністратора закладу, через заборону здійснення у кафе вказаних операцій ОСОБА_4 повернув касиру частину коштів у сумі 1500 грн. купюрами по 100 та 200 грн., тоді як остання повернула обвинуваченому кошти купюрами по 500 грн. у повній сумі, тобто 3000 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитись вказаними грошима на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому - суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 1500 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину беззаперечно визнав, підтвердив обставини вчинення злочинних дій, які викладені у цьому вироку. Щиро розкаявся, просив врахувати, що того ж дня кошти, отримані ним злочинним шляхом, у нього вилучені працівниками поліції, тобто реальної шкоди його дії не спричинили.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вина ОСОБА_4 підтверджується показаннями обвинуваченого, заявою касира ОСОБА_7 від 27.10.2017, речовими доказами.
Суд, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши у відповідності до вимог ст. 94 КПК кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення злочинів корисливої спрямованості.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно з ст. 67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання у виді штрафу у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд бере до уваги, що 15.06.2017 вироком Центрально-міського районного суду м. Кривий Ріг ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 2 роки. У той же час, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.07.2019 ОСОБА_4 звільнений від призначеного покарання

Зазначена обставина унеможливлює застосування до обвинуваченого покарання на підставі ст. 71, 78 КК України.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази передані потерпілій на зберігання.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 190, ст. 53, 65 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у сумі 100 ( сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

До набрання цим вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Після набрання цим вироком законної сили вказаний запобіжний захід скасувати, заставу у сумі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн. 00 коп. повернути заставодавцеві ОСОБА_8 .

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2017 (справа № 761/38989/17) на кошти у сумі 1604 грн., скасувати.

Грошові кошти у сумі 1500 грн., передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити останній як власнику.

Грошові кошти у сумі 104 грн., передані на зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому як власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1