Справа № 344/1769/20
Провадження № 1-кп/344/555/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городенка Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив незаконне носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , за невстановлених обставин, придбав металевий предмет схожий на тесак, який носив з собою, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_5 , не маючи наміру здати придбане в правоохоронні органи, 05.01.2020 близько 17 год. біля будинку №6 по вул.Січових Стрільців, в м.Івано-Франківську, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції Івано-Франківської області, які несли службу по забезпеченню охорони публічного порядку. Після цього, ОСОБА_5 усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності пов`язаної із незаконним носінням холодної зброї, самостійно помістив на землю, поряд з собою, вищевказаний металевий предмет схожий на тесак.

05 січня 2020 в період часу з 18 год 20 хв по 18 год 50 хв біля будинку №6 по вул.Січових Стрільців, в м.Івано-Франківську, в ході проведення огляду місця події працівниками поліції слідчо-оперативної групи Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, поряд з ОСОБА_5 , було вилучено металевий предмет схожий на тесак, який згідно висновку експерта №СЕ-19/109/8/1-6X3/20 від 10.01.2020 є бойовою холодною зброєю колюче-рублячої дії солдатським саперним тесаком зразка 1853 р. (Австро-Угорщина), який є бойовою холодною зброєю колюче-рублячої дії промислового виробництва, яка також призначена для використання при спорудженні військо-інжерених споруд у якості теслярського інструменту.

Справа надійшла до суду з угодою, укладеною під час досудового розслідування між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному проваджені прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості від 30 січня 2020 року, згідно з умовами якої прокурор та підозрюваний дійшли згоди, що злочин підозрюваним було вчинено саме при викладених вище обставинах, підозрюваний беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину.

Сторони дійшли згоди, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.263 КК України, як незаконне носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, та узгодили покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень, обвинувачений ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному злочині визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 30 січня 2020 року просив затвердити.

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку обвинуваченого та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 в ході розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, прийшов до висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого відносно визнання винуватості та укладенні відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується обвинувачений ОСОБА_5 , є обґрунтованими і свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.2 ст.263 КК України, як незаконне носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, оскільки вона ґрунтується на зазначених вище обставинах вчинення злочину і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, одержує матеріальну допомогу по догляду за тіткою інвалідом, позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Визначаючись у призначенні покарання, із врахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч.2 ст.263 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_5 є правильною, а запропоноване угодою покарання також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 30 січня 2020 року укладену між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному проваджені прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- машинні носії інформації із відеозаписами , , залишити при матеріалах кримінального провадження в Івано-Франківській місцевій прокуратурі;

- металевий предмет, схожий на ніж, який згідно висновку експерта не відноситься до холодної зброї та належить до сувенірних виробів знищити;

- металевий предмет схожий на тесак, який згідно висновку експерта є бойовою холодною зброєю колюче-рублячої дії солдатським саперним тесаком зразка 1853 р. (Австро-Угорщина), який є бойовою холодною зброєю колюче-рублячої дії промислового виробництва, яка також призначена для використання при спорудженні військо-інжерених споруд у якості теслярського інструменту передати в натурну колекцію зброї ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1