№ 317/2914/19
№/п 1-кп/317/143/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника неповнолітньої потерпілої - адвоката ОСОБА_4 ,

спеціаліста органу опіки та піклування - ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів виховного

характеру - ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання у кримінальному провадженні № 0000971 від 06.08.2019 про застосування до неповнолітньої ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру, за ознаками у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2019 року, приблизно о 18:00 годині, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час суперечки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки, знаходячись на стадіоні по вул. Стадіонній смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, спричинила множинні удари долонями обох рук по обличчю потерпілої.

Після чого, неповнолітня ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_9 перекинула останню через себе на землю. Внаслідок падіння, неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 опинилась на землі, лежачи на спині, ОСОБА_6 в свою чергу опинилась лежачи зверху на корпусі потерпілої, притискаючи до землі, не надаючи можливості останній піднятись. Після чого, неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 намагаючись звільнитись від захвату неповнолітньої ОСОБА_6 за допомогою ніг, сприйняла спробу перекинути через себе останню, але марно. ОСОБА_6 в цей момент, опираючись на землю, присікла дії ОСОБА_9 , внаслідок чого повернулась в попередній стан, сів на праву ногу потерпілій. Свої дії неповнолітня ОСОБА_6 не припинила, продовжувала наносити удари по обличчю долонями обох рук.

Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 згідно до висновку експерта № 666 від 16.08.2019 спричинені тілесні ушкодження у виді: закритий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки без зміщення, які кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, що не було небезпечним для життя та спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Своїми умисними діями, що полягли в умисному спричиненні неповнолітній потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечні для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, неповнолітня ОСОБА_6 вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування неповнолітньої ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру підтримала в повному обсязі. Просила суд застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої до повноліття останньої.

Представник неповнолітньої потерпілої адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив суд застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої до повноліття останньої.

Спеціаліст органу опіки та піклування ОСОБА_5 в судовому зсіданні підтримала думку прокурора.

Неповнолітня ОСОБА_6 в судовому засіданні провину у вчиненому визнала, усвідомила суспільну небезпечність скоєного, але пояснила суду, що потерпіла її спровокувала.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила суду, що неповнолітня потерпіла спровокувала її доньку, зазначила, що останню вже позбавлено будь-якого дозвілля, крім відвідування школи та спортивних тренувань.

Захисник неповнолітньої адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував проти застосування до неповнолітньої ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, однак наголосив, що остання визнала свою провину та усвідомила суспільну небезпечність свого діяння.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Висновком експерта № 666 від 15.08.2019 р. підтверджується, що у освідчуваної ОСОБА_9 , 2007 р.н., мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої великогомілкової кістки без зміщення, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не було небезпечним для життя та спричинило тривалий розлад здоров`ю строком понад три тижні (21 день).

Крім того, неповнолітня ОСОБА_6 провину у скоєному визнала, наслідки своїх дій усвідомила, щиро розкаялась.

Вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 підтверджується також іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинене це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосовувати до нього примусові заходи виховного характеру, якщо слід то які саме.

Судом встановлено, що вчинення малолітньою особою суспільно-небезпечного діяння мало місце, і вчинено воно малолітньою особою ОСОБА_6 , у віці 13 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за це діяння. ОСОБА_6 на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння не досягла 16 років, тобто не являється суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього суд може застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Згідно позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №2 Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру строк нагляду, передбачений ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та виправлення малолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої строком до досягнення нею шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки остання провину визнала, щиро розкаялась.

Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітньої ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, яка навчається в 9 класі Кушугумської НВК «Інтелект», зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої строком до досягнення ОСОБА_6 шістнадцяти років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали суду 16.01.2020 року о 10-00 год.

Суддя: ОСОБА_1