Дата документу 25.06.2020 Справа№ 316/2539/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1202/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №316/2539/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гуляйполе Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком міського суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

24 червня 2016 року о 13 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля ЕНВК №5 по вул.Молодіжній в м.Енергодарі Запорізької області, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку, від якого потерпіла ОСОБА_9 впала на бетонну поверхню, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на голові, які кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, з шиї ОСОБА_9 заволодів фрагментом золотого ланцюжку 585 проби, довжиною 11 см, вагою 2 грами, вартістю 1470 грн. 91 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 04 липня 2016 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_2 , відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , шляхом ривку з шиї потерпілої заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 7 грам, вартістю 5135 грн. 76 коп., та золотим хрестиком 585 проби, вагою 5 грамів, вартістю 3666 грн. 40 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8804 грн. 16 коп.

Також, 12 липня 2016 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля буд.№13 по вул.Українській в м.Енергодарі Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_11 заволодів золотим ланцюжком 585 проби, довжиною 48 см, вагою 6,3 грам, вартістю 4627 грн. 77 коп. та золотим кулоном із елементами білого золота у вигляді української літери «В» 585 проби, вагою 1,5 грамів вартістю 1101 грн. 86 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5729 грн. 63 коп.

Крім того, 13 липня 2016 року о 14 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись на алеї навпроти буд.№41 по пр.Будівельників в м.Енергодарі Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку, з шиї потерпілої ОСОБА_12 заволодів золотим ланцюжком 585 проби із золотим хрестиком 585 проби, на якому зображений Ісус Христос, загальною вагою 7,5 грамів вартість яких становить 5507 грн. 03 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 18 липня 2016 року о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля буд.№22 по пр.Будівельників в м.Енергодарі Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_13 заволодів золотим ланцюжком 585 проби, довжиною 60 см, вагою 9 грамів, вартістю 6600 грн. 40 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 18 липня 2016 року о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля молебного будинку по вул.Воїнів-Інтернаціоналістів в м.Енергодарі Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_14 заволодів фрагментом золотого ланцюжку 585 проби, вагою 3,27 грамів, вартістю 2398 грн. 19 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 19 липня 2016 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї ОСОБА_15 заволодів золотим ланцюжком 585 проби, довжиною 40 см, вагою 11 грам, вартістю 8083 грн. 57 коп. та золотим хрестиком 585 проби, вагою 3 грами вартістю 2204 грн. 61 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 10288 грн. 18 коп.

Крім того, 22 липня 2016 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу буд.№21 пр.Ентузіастів в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї ОСОБА_16 заволодів золотим ланцюжком проби 585, довжиною 50 см, вагою 3,01 грами вартістю 2208 грн. 38 коп. та золотим кулоном проби 585 вагою 2,44 грами вартістю 1790 грн. 18 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 3998 грн. 56 коп.

Також, 23 липня 2016 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи поблизу буд.№2 по вул.Молодіжна в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї ОСОБА_17 заволодів золотим ланцюжком проби 585 довжиною 50 см вагою 9,86 грами вартістю 7234 грн. 09 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 25 липня 2016 року о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля буд.№9 по вул.Лісовій в м.Енергодарі Запорізької області, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом ривку з шиї ОСОБА_18 заволодів золотим ланцюжком 585 проби довжиною 64 см вагою 10,3 грама вартістю 7553 грн. 86 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання та цивільні позови.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.186 КК у виді 5 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що суд, призначаючи обвинуваченому мінімальне покарання, не врахував, що ОСОБА_7 за короткий проміжок часу вчинив 10 епізодів грабежів із застосуванням насильства відносно жінок, тобто вчинив тяжкий злочин, завдану потерпілим матеріальну шкоду не відшкодував. Крім того, обвинувачений вчиняв злочини щодо осіб похилого віку, що є обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого. Також суд не врахував, що обвинувачений після зміни щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу ухилявся від правоохоронних органів, перебував у міжнародному розшуку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок змінити, на підставі ст.69 КК призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК. Зарахувати в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 13.03.2019 року по 28.04.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що він активно сприяв в розкритті злочинів, щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, зобов`язується відшкодувати завдану потерпілим шкоду. Крім того, зазначив, що злочини були ним вчинені під час дії ч.5 ст.72 КК в редакції закону від 26.11.2015 року №838-VIII, а тому суд повинен був зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, обвинувачений подав клопотання, в яких просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та Закон України «Про амністію у 2020 році» відповідно, оскільки усі злочини ним було вчинено у 2016 році та з урахуванням ч.5 ст.72 КК в редакції закону від 26.11.2015 року №838-VIII на даний час він вже відбув більше строку призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти апеляційної скарги прокурора; прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора, що її подав та заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, то вони є слушними виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд у вироку зазначив, що ним враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину щодо осіб похилого віку. З урахуванням даних обставин суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому мінімально можливого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК.

Проте колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в достатній мірі не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом нетривалого періоду часу вчинив 10 епізодів тяжкого умисного злочину проти власності. Загальна вартість відкрито викраденого обвинуваченим у потерпілих майна становить майже 60 000 гривень. Обвинувачений ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків, жодних заходів, направлених на відшкодування завданої потерпілим шкоди, не вживав. Також судом не було враховано посткримінальну поведінку обвинуваченого, який під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні тривалий час переховувався від правоохоронних органів та перебував у міжнародному розшуку.

Крім того, визнаючи щире каяття як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції не врахував, що саме по собі визнання своєї провини (визнання особою факту вчинення нею злочину) ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання стало результатом тривалого роздуму і впертої внутрішньої боротьби, свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винним своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які йому ставляться в провину. Щире каяття характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта. При цьому особа визнає антигромадський характер вчинку й готова нести відповідальність.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Тобто щире каяття це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів.

Проте даних про таку оцінку своїх дій обвинуваченим матеріали кримінального провадження не містять. Більш того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 навіть не визнав цивільні позови потерпілих, що додатково свідчить про відсутність з його боку щирого каяття. Відтак колегія суддів вважає, що поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та під час судового розгляду не свідчить про його щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд, а тому дана обставина підлягає виключенню із мотивувальної частини вироку, як така, що не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зазначені обставини вирок суду в частині призначеного покарання не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

З цих же підстав колегія суддів визнає неприйнятними вимоги обвинуваченого про призначення йому на підставі ст.69 КК покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК.

До вимог обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів ставиться критично, оскільки на час набрання чинності даним законом обвинувачений ОСОБА_7 покарання не відбував, а, крім того, оскаржуваним вироком його засуджено за вчинення тяжкого злочину.

Вимоги обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2020 році» є безпідставними, оскільки на час апеляційного розгляду такий закон не прийнято.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне незарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) виходячи з такого.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що усі епізоди злочину, за які ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, були вчинені ним у 2016 році, тобто під час дії ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року).

Проте суд першої інстанції зазначені обставини не врахував та в порушення вимог кримінального закону не зарахував обвинуваченому в строк покарання строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що також має бути виправлено за наслідками апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з 13.03.2019 року по 25.06.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4