Справа № 459/3279/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1520/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 459/3279/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 335 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 листопада 2019 року про повернення обвинувального акта,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 листопада 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001225 від 30 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_5 за ст. 335 КК України повернуто прокурору Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
На ухвалу суду прокурор Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки підстави для повернення обвинувального акта, які зазначені в оскаржуваній ухвалі суду, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону. Не погоджується з рішенням суду про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_5 у зв`язку з неналежним формулюванням обвинувачення та неналежним викладенням фактичних обставин справи. Зазначає, що обставини, наведені в обвинувальному акті були фактично досліджені в підготовчому судовому засіданні. Також, прокурор звертає увагу, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Вважає, що саме дослідження доказової бази, норм законодавства, порушених ОСОБА_5 при ухиленні від призову на строкову військову службу, мало би бути предметом судового розгляду, а не підготовчого судового розслідування. Зазначає, що в обвинувальному акті при викладені фактичних обставин справи вказано, що ОСОБА_5 22.10.2019, будучи військовозобов`язаним та визнаним військово-лікарською комісією придатним для проходження служби, відмовився виконувати рішення міської призовної комісії щодо призову на строкову військову службу та відбувати у складі команди К 65/2898 К 210 А, чим порушив вимоги чинного законодавства, зазначені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України. Стверджує, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення; просить апеляційну скаргу прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши судове рішення в межах ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд мотивував своє рішення тим, що формулюючи зміст обвинувачення сторона обвинувачення в обвинувальному акті зазначає, що ОСОБА_5 у зв`язку з призовом осіб офіцерського складу, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним для проходження служби, відмовився виконувати рішення призовної комісії та відбувати у складі команди К 65/2898 К 210 А на обласний збірний пункт для подальшої відправки у війська, чим ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за призовом та порушив вимоги порушивши вимоги ст.65 Конституції України, положення ч.ч. 1, 10 ст. 1, ч.ч. 2, 4, 6 ст. 2, ч. 5 ст.11; п.4 ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вимоги розділу 10 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, розділу 10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009, Указу Президента України від 30.01.2019 № 22 /2019 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2019 році». При цьому, стороною обвинувачення не враховано, що ОСОБА_5 є військовозобов`язаним, однак не є особою офіцерського складу, так як не проходив курсів військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, не складав іспитів та не атестований до офіцерського складу, а тому не може бути призваний на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: вклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті не відповідають правовій кваліфікації дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 .
Колегія суддів вважає безпідставними твердження прокурора про те, що обвинувальний акт в цілому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а вказані в ухвалі суду недоліки можуть бути усунуті в ході судового розгляду.
У рішенні у справі «Маточча проти Італії» (Mattoccia v. Italy) від 25.07.2000, заява № 3969/94, Європейський суд з прав людини зауважив: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Крім того, ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
З огляду на викладене апеляційні доводи прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, є необґрунтованими.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам закону та необхідність повернення його прокурору.
Інші доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду й колегія суддів їх до уваги не бере.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 20 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_5 за ст. 335 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4