УХВАЛА

9 липня 2020 року
м. Київ

справа № 202/955/19
провадження № 51-2029 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2020 року,
в с т а н о в и в:

Засуджений звернувся з питанням перевірки вказаних судових рішень у касаційному порядку. При цьому заявив клопотання про поновлення йому строку касаційного оскарження.
Суть доводів ОСОБА_4 у клопотанні зводиться до того, що він пропустив згаданий строк через дію карантину в Україні й отримання копії оспорюваної ухвали лише 20 травня 2020 року від свого захисника.
Проте наведені аргументи не можна визнати прийнятними з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.

За матеріалами провадження за скаргою, оспорювану ухвалу було проголошено 16 березня 2020 року за участю засудженого, який не тримався під вартою. Водночас згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 карантинні заходи для запобігання поширенню хвороби COVID-19 було запроваджено 12 березня 2020 року, які продовжують діяти й на сьогодні. Однак із касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише 27 червня 2020 року (згідно з відміткою на конверті), тобто після закінчення строку касаційного оскарження.

У силу приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до Суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.

Однак у клопотанні не міститься переконливих аргументів, які би свідчили про наявність у засудженого істотних перешкод, що унеможливлювали письмове звернення ним до суду касаційної інстанції у строк, передбачений ст. 426 КПК.
Тому, у задоволенні клопотання засудженого про поновлення йому процесуального строку на оскарження судових рішень слід відмовити.
З урахуванням викладеного, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2020 року відмовити, а касаційну скаргу ОСОБА_4 на згадані рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3