Справа № 562/814/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 23.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Мощаниця Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньоюспеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.10.2017 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 1 рік 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 22.12.2015 року і до відбуття покарання рахувати 8 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, 05.03.2020 року звільнений з місць позбавлення волі, 18.03.2020 року засуджений вироком Рівненського міського суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 11.10.2017 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 1 рік 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 22.12.2015 року і до відбуття покарання рахувати 8 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, після звільнення (05.03.2020) з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 , 22 березня 2020 року приблизно о 16:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи характер протиправних своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, проник у вагон електропоїзда № ЕР9п 294-08, який розташований на фракційних коліях «Моторвагонного депо Здолбунів», звідки таємно демонтував та викрав кабель ПВЗ-16 мм2 довжиною 20 м, ПВЗх25 мм2 довжиною 20 метрів вартістю 2121,20 грн., внаслідок чого спричинив ВП «Моторвагонне депо Здолбунів» майнову шкоду на загальну суму 2844,24 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , 23 березня 2020 року, приблизно в нічну пору доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи характер протиправних своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, проник у вагон електропоїзда № ЕР9п 329-07, який розташований на фракційних коліях «Моторвагонного депо Здолбунів», звідки таємно демонтував та викрав кабель ПВЗ-16 мм2 довжиною 15 м, ПВЗх25 мм2 довжиною 8 метрів, вартістю 1136,95 грн, внаслідок чого спричинив ВП «Моторвагонне депо Здолбунів» майнову шкоду на загальну суму 1608,67 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, щиро розкаявся та в своїх показах повідомив, що в кінці березня 2020 року (точних дат не пам`ятає), діючи умисно, з корисливих мотивів, проник (двічі) у вагони електропоїзда, який знаходився на коліях «Моторвагонного депо Здолбунів», звідки таємно викрав кабель, повністю погодившись з кількістю та вартістю викраденого ним майна у потерпілого. Просив суд суворо не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, згідно якої учасником судового процесу бути не бажає, цивільний позов ним не заявлявся, щодо визначення виду та міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, що з огляду на положення ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, суд за згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доведена.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 2 ст. 185 КК України які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Враховуючи вище викладене, відповідно до ст. 65 КК України, суд обвинуваченому ОСОБА_4 призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення злочину у виді позбавлення волі, враховуючи конкретні обставини провадження, позицію прокурора, досудову доповідь, складену уповноваженим органом з питань пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства а також те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, його ставлення до скоєного, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується посередньо, непрацюючий, раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочину.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Що стосується призначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , то суд враховує те, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., вказаний штраф не сплатив, тобто він має невідбуте покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, призначаючи покарання за новий злочин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст.71 КК України, зокрема у виді позбавлення волі на певний строк та до вказаного покарання слід повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2020 року у виді штрафу, яке на підставі ч. 3 ст.72 КК України слід виконувати самостійно.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільні позови по цьому кримінальному провадженню не заявлялися.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 354, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2020 року у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме:

- клітчасту сумку, в якій наявний силовий кабель та поліетиленовий пакет жовтого кольору, в якому міститься мідний дріт вагою 3 кг 800 г, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області повернути виробничому структурному підрозділу «Моторвагонне депо Здолбунів» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»;

- спецпакет Національна поліція України ЕХР 0252256, в якому знаходиться кухонний ніж, разом із клітчастою сумкою, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області знищити;

-кросівки білого кольору з малюнками чорного кольору, шнурівки яких чорного кольору, підошва даних кросівок містить візерунки у вигляді зірок, будь які маркувальні знаки відсутні, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області повернути ОСОБА_4 .

Документи кримінального провадження № 0000217 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1