Провадження № 11-кп/4820/486/19
Справа № 674/1090/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185, ч.3 ст.187,
ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2 >

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого

ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщеннями ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» та Дунаєвецького районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 02 квітня 2018 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, судимий 17 серпня 2017 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч.1 ст.190 КК України на один рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку на один рік;

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

-за ч.1 ст.263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим та призначено у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Відповідно до вимог ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю вироків призначено шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року, та із застосуванням ст.72 КК України остаточно призначено покарання у виді 7 років 9 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , громадянин України, з неповною середньою освітою, не працює, судимий 19 квітня 2018 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку на 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2018 року щодо нього ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зараховано у строк покарання термін перебування під вартою з 19 квітня 2018 року до 15 травня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишено попередній у виді тримання під вартою.

Цивільні позови потерпілих задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 50 000 грн., а з ОСОБА_11 30 000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 1 500 грн. матеріальної та 1 000 грн. моральної шкоди.

Питання речових доказів і процесуальних витрат вирішено відповідно до вимог закону.
За вироком суду, ОСОБА_10 впродовж березня 2018 року вчинив крадіжку майна ОСОБА_7 з проникненням у житло, у квітні 2018 року за попередньою змовою із ОСОБА_11 напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_8 , та у 2017- 2018 роках незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу за таких обставин.
28 березня 2018 року близько 02-ї год 30 хв у селищі міського типу Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області по вулиці Садова, 45, ОСОБА_10 умисно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою таємного викрадення чужого майна відчинив незачинені на замикаючий пристрій вхідні двері та таким чином проник до нежилого будинку, що належить потерпілій ОСОБА_7 , звідки таємно викрав металевий однокорпусний кінний плуг вартістю 1 500 грн, якого викотив з будинку, заховав у чагарниках на місцевому кладовищі та пізніше здав на металобрухт, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
15 квітня 2018 року близько 17-ї год в селищі міського типу Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, перебуваючи у домогосподарстві ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_4 , під час спільного розпиття спиртних напоїв ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи запропонував ОСОБА_11 здійснити напад з метою заволодіння чужим майном, а саме майном особи похилого віку ОСОБА_8 .
Діючи з єдиним умислом, ОСОБА_10 з шапок за допомогою ножа, прорізавши отвори на рівні очей, виготовив дві маски. У магазині «Сонечко» ОСОБА_11 придбав три пари робочих рукавиць помаранчевого кольору. Усвідомлюючи значення дій кожного з учасників, діючи з єдиним умислом, спрямованим на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням до житла потерпілого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли на господарство потерпілого. Того ж дня о 19 год 35 хв ОСОБА_10 , прикривши обличчя матерчатою в`язаною шапкою з отворами для очей, зайшов через незачинені двері і проник до будинку, де зустрів ОСОБА_8 , якому наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого потерпілий впав на підлогу. Коли потерпілий впав на підлогу, ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном застосував насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме сів на нього з метою утримання та наніс біля 5 ударів ОСОБА_8 в область обличчя та тулуба. Після цього ОСОБА_10 став утримувати потерпілого за обличчя, таким чином прикриваючи йому ротову порожнину, не даючи покликати на допомогу та вимагав видати гроші.
У цей час ОСОБА_11 , реалізуючи свою частину домовленості, через незачинені двері проник слідом за ОСОБА_10 в приміщення веранди, зачинив їх при цьому зсередини на металеву застібку та через двері, які розташовані зліва від вхідних дверей у веранді, зайшов у приміщення кухні, де став шукати кошти, якими можна заволодіти.
Під час того як ОСОБА_10 утримував потерпілого на підлозі, останній став чинити йому активний опір, правою рукою схопив ОСОБА_10 за шапку, яка була на голові, почав її зривати. Відчувши втрату сили, потерпілий, розуміючи безпорадність свого стану, сам запропонував ОСОБА_10 показати, де у нього знаходяться кошти.
Після цього ОСОБА_10 відпустив ОСОБА_8 , надавши йому змогу піднятись на ноги. Піднявшись на ноги, потерпілий зробив різкий рух в напрямку вхідних дверей для того, щоб вибігти на вулицю. Це побачив ОСОБА_10 , який схопив ОСОБА_8 правою рукою за плече та штовхнув в напрямку вікна. Втративши рівновагу від поштовху, потерпілий почав падати в напрямку вікна та вдарився правою частиною голови та лівою рукою в скло, яке від удару розбилось. Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 4-х синяків в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіки та одного синця в підочній ділянці обох очей, одного синця в області лівої вилиці, одного синця скроні, одного синця нижньої щелепи, синяка в області перехідної кайми та слизової оболонки нижньої губи справа та на фоні його 2-х ран по зовнішній поверхні слизової оболонки, травматичного вивиху 1-го зубу на нижній щелепі зліва та травматичного сколу 1, 2-го зубів на нижній щелепі справа, одного синяка по передній поверхні лівої половини грудної клітки в проекції 6, 7, 8-го ребер по середньо-ключичній лінії, одного синця в області пупця, садно в зовнішньому відділі правої надбрівної дуги та рани на фоні даного садна, численні ранки на верхніх кінцівках, які відповідно до наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
У результаті цього потерпілий ОСОБА_8 став кликати на допомогу. Побоюючись бути викритими місцевими жителями, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 вибігли через вхідні двері на господарство та через хвіртку із тильної сторони господарства вибігли на город.
Крім того, ОСОБА_10 всупереч вимогам п.п.1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1993 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п.9, 15 "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 №576, умисно, незаконно, не маючи на це відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що вищезазначені предмети є боєприпасами, таким чином придбав їх та незаконно перевіз вказані предмети до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а в січні 2018 року перевіз до будинку, що належить ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він тимчасово проживав, де продовжував незаконно зберігати без мети збуту.
Так, у першій декаді січня 2017 року ОСОБА_10 під час спільного розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_16 , який 11 вересня 2017 року покінчив життя самогубством (лікарське свідоцтво Кам`янець-Подільського МВ СМЕ № 2141 від 12 вересня 2017 року) в місті Кам`янці-Подільському в дворі будинку № 48 по вулиці Червоноармійська, за кошти в сумі 100 грн незаконно придбав ручну бойову осколкову наступальну гранату «РГД-5» з уніфікованим запалом ручних гранат типу «УЗРГМ-2», яка відноситься до категорії боєприпасів і містить у своєму складі вибухові речовини та придатна для здійснення вибуху.
У подальшому ОСОБА_10 привіз її в першій декаді січня 2018 року за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_15 , де продовжував незаконно її зберігати на горищі вищевказаного будинку без мети збуту.
23 квітня 2018 року в період часу з 16 години 25 хвилин по 19 годину 35 хвилин працівниками Дунаєвецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області під час проведення огляду будинку АДРЕСА_2 , на підставі письмового дозволу власника ОСОБА_15 на горищі за вищевказаною адресою виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати, який згідно висновку експерта № 5.2-0026:18 від 18 травня 2018 року є ручною бойовою осколковою наступальною гранатою «РГД-5» з уніфікованим запалом ручних гранат типу «УЗРГМ-2» та відноситься до категорії боєприпасів і містить у своєму складі вибухові речовини, придатна для здійснення вибуху.
В апеляційній скарзі прокурор просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 16 травня 2019 року стосовно ОСОБА_11 скасувати та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати його дії за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та призначити покарання за ч.3 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, крім житла, а вирок Дунаєвецького районного суду від 19 квітня 2018 року щодо нього виконувати самостійно.

Уважав, що вирок суду стосовно ОСОБА_11 підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначав, що за ч.3 ст.187 КК України передбачено такі кваліфікуючі ознаки розбою розбій, поєднаний із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Органи досудового розслідування обвинувачували ОСОБА_11 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Водночас суд при кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч.3 ст.187 КК України не конкретизував, за якою саме кваліфікуючою ознакою проникнення кваліфіковано його дії, чим допустив істотне порушення КПК України.

Крім того, згідно із ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» місцевий суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Однак суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував ставлення ОСОБА_11 до скоєного та його зухвалу поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду.

Зокрема, на думку прокурора, місцевим судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_11 , відповідно до вимог ст.12 КК України вчинив особливо тяжкий злочин, раніше неодноразово вчиняв злочини, за що притягувався до відповідальності, однак знову вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

Наведене свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та не мав наміру ставати на шлях виправлення, а тому призначене ОСОБА_11 покарання, є несправедливим через м`якість.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 16 травня 2019 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині призначення їм покарання скасувати; в зазначеній частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити в межах висунутого обвинувачення покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла; за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Відповідно до вимог ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю вироків визначити шляхом часткового приєднання до покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року та із застосуванням ст.72 КК України призначити остаточне покарання у виді 9 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_11 призначити в межах висунутого обвинувачення покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років і 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Вказував, що не заперечує правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій обвинувачених за ч.3 ст.187 КК України, але вважає, що призначене ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом покарання є несправедливим через його м`якість.

Зазначав, що суд першої інстанції не дотримався вимог щодо призначення покарання в повній мірі, бо при визначенні обвинуваченим виду і розміру покарання обмежився лише врахуванням даних, що їх характеризують, та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Посилався на те, що місцевим судом при призначенні покарання не враховані інші обставини, які, безумовно, мають впливати на розмір призначеного покарання. Це, зокрема, обставини вчинення саме цього злочину.

На думку потерпілого, при призначенні покарання судом не взято до уваги небезпечний для його життя та здоров`я (тим більше в його віці) спосіб вчинення злочину, корисливий мотив вчинення злочину, високу суспільну небезпеку обвинувачених.

Крім того, потерпілий не погоджується з тим, що щире каяття є обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , бо останній фактично не розкаявся, а вдав, що кається не через жаль про вчинене, а під тиском сукупності доказів, наявних у кримінальному провадженні.

ОСОБА_11 узагалі фактично не визнавав себе винуватим, оскільки заперечував суттєві обставини вчинення злочину, від яких, зокрема, залежить і кваліфікація його дій.

У запереченні на апеляційну скаргу потерпілого захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 вважала вирок Хмельницького міськрайонного суду від 16 травня 2019 року відносно ОСОБА_10 законним та обґрунтованим, а тому просила його залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.

На її думку, суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_10 покарання з врахуванням його особи, пом`якшуючих обставин. Суд врахував вимоги ст.65 КК України, згідно яких особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Тому місцевий суд врахував при призначенні покарання ОСОБА_10 його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, його молодий вік, відношення до вчиненого, повне визнання цивільного позову та призначив ОСОБА_10 покарання в місцях позбавлення волі на певний строк, який вважає достатнім для його виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, що брав участь у суді першої інстанції; представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та частково апеляційну скаргу прокурора; міркування потерпілої ОСОБА_7 , яка покладалась на розсуд суду; обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_13 і ОСОБА_12 відповідно, які заперечили проти апеляційних скарг прокурора та потерпілого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновки суду про доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, обвинуваченого ОСОБА_11 та кваліфікація його дій за ч.3 ст.187 КК України, за викладених у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким суд дав правильну оцінку, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, відтак вирок суду в цій частині відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не переглядається.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених внаслідок м`якості знаходять своє підтвердження. Водночас колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо незазначення, якою саме кваліфікуючою ознакою проникнення кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.3 ст.187 КК України

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апеляційним судом установлено, що 28 березня 2018 року близько 02-ї год 30 хв у селищі міського типу Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області по вулиці Садова, 45, ОСОБА_10 умисно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою таємного викрадення чужого майна відчинив незачинені на замикаючий пристрій вхідні двері та таким чином проник до нежилого будинку, що належить потерпілій ОСОБА_7 , звідки таємно викрав металевий однокорпусний кінний плуг вартістю 1 500 грн, якого викотив з будинку, заховав у чагарниках на місцевому кладовищі та пізніше здав на металобрухт, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
15 квітня 2018 року близько 17-ї год в селищі міського типу Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, перебуваючи у домогосподарстві ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_4 , під час спільного розпиття спиртних напоїв ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи запропонував ОСОБА_11 здійснити напад з метою заволодіння чужим майном, а саме майном особи похилого віку ОСОБА_8 .
Діючи з єдиним умислом, ОСОБА_10 з шапок за допомогою ножа, прорізавши отвори на рівні очей, виготовив дві маски. У магазині «Сонечко» ОСОБА_11 придбав три пари робочих рукавиць помаранчевого кольору. Усвідомлюючи значення дій кожного з учасників, діючи з єдиним умислом, спрямованим на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням до житла потерпілого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли на господарство потерпілого. Того ж дня о 19 год 35 хв ОСОБА_10 , прикривши обличчя матерчатою в`язаною шапкою з отворами для очей, зайшов через незачинені двері і проник до будинку, де зустрів ОСОБА_8 , якому наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого потерпілий впав на підлогу. Коли потерпілий впав на підлогу, ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном застосував насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме сів на нього з метою утримання та наніс біля 5 ударів ОСОБА_8 в область обличчя та тулуба. Після цього ОСОБА_10 став утримувати потерпілого за обличчя, таким чином прикриваючи йому ротову порожнину, не даючи покликати на допомогу та вимагав видати гроші.
У цей час ОСОБА_11 , реалізуючи свою частину домовленості, через незачинені двері проник слідом за ОСОБА_10 в приміщення веранди, зачинив їх при цьому зсередини на металеву застібку та через двері, які розташовані зліва від вхідних дверей у веранді, зайшов у приміщення кухні, де став шукати кошти, якими можна заволодіти.
Під час того як ОСОБА_10 утримував потерпілого на підлозі, останній став чинити йому активний опір, правою рукою схопив ОСОБА_10 за шапку, яка була на голові, почав її зривати. Відчувши втрату сили, потерпілий, розуміючи безпорадність свого стану, сам запропонував ОСОБА_10 показати, де у нього знаходяться кошти.
Після цього ОСОБА_10 відпустив ОСОБА_8 , надавши йому змогу піднятись на ноги. Піднявшись на ноги, потерпілий зробив різкий рух в напрямку вхідний дверей для того, щоб вибігти на вулицю. Це побачив ОСОБА_10 , який схопив ОСОБА_8 правою рукою за плече та штовхнув в напрямку вікна. Втративши рівновагу від поштовху, потерпілий почав падати в напрямку вікна та вдарився правою частиною голови та лівою рукою в скло, яке від удару розбилось. Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 4-х синяків в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіки та одного синця в підочній ділянці обох очей, одного синця в області лівої вилиці, одного синця скроні, одного синця нижньої щелепи, синяка в області перехідної кайми та слизової оболонки нижньої губи справа та на фоні його 2-х ран по зовнішній поверхні слизової оболонки, травматичного вивиху 1-го зубу на нижній щелепі зліва та травматичного сколу 1, 2-го зубів на нижній щелепі справа, одного синяка по передній поверхні лівої половини грудної клітки в проекції 6, 7, 8-го ребер по середньо-ключичній лінії, одного синця в області пупця, садно в зовнішньому відділі правої надбрівної дуги та рани на фоні даного садна, численні ранки на верхніх кінцівках, які відповідно до наказу № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
У результаті цього потерпілий ОСОБА_8 став кликати на допомогу. Побоюючись бути викритими місцевими жителями, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 вибігли через вхідні двері на господарство та через хвіртку із тильної сторони господарства вибігли на город.
Крім того, ОСОБА_10 всупереч вимогам п.п.1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1993 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п.9, 15 "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 №576, умисно, незаконно, не маючи на це відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що вищезазначені предмети є боєприпасами, таким чином придбав їх та незаконно перевіз вказані предмети до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а в січні 2018 року перевіз до будинку, що належить ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він тимчасово проживав, де продовжував незаконно зберігати без мети збуту.
Так, у першій декаді січня 2017 року ОСОБА_10 під час спільного розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_16 , який 11 вересня 2017 року покінчив життя самогубством (лікарське свідоцтво Кам`янець-Подільського МВ СМЕ № 2141 від 12 вересня 2017 року) в місті Кам`янці-Подільському в дворі будинку № 48 по вулиці Червоноармійська, за кошти в сумі 100 грн незаконно придбав ручну бойову осколкову наступальну гранату «РГД-5» з уніфікованим запалом ручних гранат типу «УЗРГМ-2», яка відноситься до категорії боєприпасів і містить у своєму складі вибухові речовини та придатна для здійснення вибуху.
У подальшому ОСОБА_10 привіз її в першій декаді січня 2018 року за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_15 , де продовжував незаконно її зберігати на горищі вищевказаного будинку без мети збуту.
23 квітня 2018 року в період часу з 16 год 25 хв по 19 год 35 хв працівниками Дунаєвецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області під час проведення огляду будинку АДРЕСА_2 , на підставі письмового дозволу власника ОСОБА_15 на горищі за вищевказаною адресою виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати, який згідно висновку експерта № 5.2-0026:18 від 18 травня 2018 року є ручною бойовою осколковою наступальною гранатою «РГД-5» з уніфікованим запалом ручних гранат типу «УЗРГМ-2» та відноситься до категорії боєприпасів і містить у своєму складі вибухові речовини, придатна для здійснення вибуху.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 15 квітня 2018 року по факту нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням, обґрунтовано було кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 проник до господарства потерпілого ОСОБА_8 та через незачинені двері проник до будинку, тому доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для кваліфікації таких його дій за ч.3 ст.187 КК України за ознакою проникнення у житло знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд також погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_8 щодо призначення покарання, яке є явно несправедливим через його м`якість.
Згідно зі ст.65 КК України та усталеною судовою практикою місцевий суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Погоджуючись з такими доводами, колегія суддів ураховує, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував ставлення обвинувачених до скоєних злочинів та їх зухвалу поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, місцевим судом не надано належної оцінки тому, що відповідно до вимог ст.12 КК України, вчинено особливо тяжкий злочин, обвинувачені раніше вчиняли злочини, за що притягувалися до відповідальності, знову вчинили злочин у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку, що свідчить про те, що належних висновків для себе не зробили та не мали ставати на шлях виправлення, а тому покарання є несправедливим через його м`якість.
Так, у ході судового розгляду у суді першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 є місцевим жителем та був обізнаний, де саме проживає потерпілий ОСОБА_8 , те, що він є особою похилого віку та проживає самотньо, напередодні знаходився поблизу домоволодіння потерпілого та в такий спосіб заздалегідь до вчинення злочину оглядав його, для вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було придбано рукавиці та виготовлено маску, намагалися створити алібі, неодноразово змінювали свої показання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, відсутність розкаяння за скоєне, підвищену небезпечність та бажання уникнути покарання.
Колегія суддів ураховує позицію потерпілого та те, що при призначенні покарання судом не взято до уваги небезпечний для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 спосіб вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_10 завдавав йому численні удари, зокрема, в область голови. Відтак, необхідно було зважати й на те, що ОСОБА_11 з метою доведення злочинного умислу обвинувачених до кінця скористався саме означеними насильницькими діями ОСОБА_10 стосовно потерпілого.
Призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особам обвинувачених внаслідок його м`якості, а доводи прокурора та потерпілого в цій частині є обґрунтованими.

При призначенні покарання колегія суддів враховує, що обвинувачені вчинили низку злочинів, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, особи винних та обставини справи.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_10 на обліку у ХОНД та ХОПНД не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
ОСОБА_11 на обліку у ХОНД та ХОПНД не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , є активне сприяння розкриттю злочинів. З урахуванням конкретних обставин провадження колегія суддів приходить до висновку, що щире каяття не може бути обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , оскільки останній фактично не розкаявся, а вдав, що розкаюється під тиском сукупності доказів, наявних у кримінальному провадженні.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Таким чином, вирок суду підлягає скасуванню на підставі ч.2 ст.409 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам обвинувачених через його м`якість, з ухваленням нового вироку відповідно до положень п.2 ч.1 ст.420 КПК України через необхідність застосування більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2019 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині призначення покарання скасувати і ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 призначити покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;
- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, крім житла.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року із застосуванням ст.72 КК України, та визначити остаточне покарання ОСОБА_10 у виді 9 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
ОСОБА_11 призначити покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2018 року щодо нього виконувати самостійно.

У строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 час перебування під вартою з 16 травня 2019 року до 10 грудня 2019 року з розрахунку один день утримання під вартою за один день позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді: