ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11 кп/818/147/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.З ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_3 ,
суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
за участю прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2018 року, стосовно ОСОБА_8 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2018 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, розлучений, раніше судимий: 12.12.2011 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, ст.76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, якого 26.09.2012 року за постановою Київського районного суду м. Харкова направлено до місць позбавлення волі для реального відбуття покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі, якому 11.07.2014 за ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова на підставі ст. 6 Закону України «Про Амністію» не відбутий строк 3 роки 18 днів скорочено на не відбуту частину покарання до 1 року 11 місяців 21 день, 28.10.2015 звільнений з Диканівської ВК Харківської області №12 за відбуттям строку покарання, не зареєстрований, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1
визнаний винним у скоєнні злочину, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 будучи раніше судимим за скоєння корисливого злочину, маючи судимість не зняту і не погашену у встановленому законодавством України порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив умисний корисливий злочин.
29.09.2018, приблизно о 15.00 годин, точний час вчинення кримінального правопорушення в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і свідомо бажаючи їх настання , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно, знаходячись за адресою: м. Харків, пр.Тракторобудівників,109 підійшов до Комунального підприємства «Салтівський трамвайного депо » , територія якого по периметру огорожена.
Після чого, ОСОБА_8 реалізовуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу, таким самим незаконно проник на територію, яка охороняється та поряд з одним із розташованих там цехів побачив на землі кільце вагону Т-3 та кришку продольної балки трамвайного вагону Т-3, які таємно викрав. Бажаючи отримати можливість розпорядитися викраденим , ОСОБА_10 направився утримуючи вказані деталі в обох руках в бік огорожі, щоб покинути місце вчинення злочину, однак його злочинні дії стали очевидними для охоронця вказаного підприємства, який наздогнав та зупинив ОСОБА_10 з викраденим майном, а саме з кільцем вагону Т- 3 вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 23136 від 19.10.2018 - 456,92 грн. та кришкою прокольної балки трамвайного вагону Т-3, вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 23136 від 19.10.2018 - 539,07 грн. не надавши ОСОБА_10 ними розпорядитися.
Таким чином ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця , але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі. В результаті вказаних злочинних дій, ОСОБА_10 намагався спричинити Комунальному підприємству «Салтівське трамвайне депо» матеріальний збиток, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 23136 від 19.10.2018 на суму 995,99 гривен.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.
Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу. Спочатку в апеляційній скарзі обвинувачений просив пом`якшити йому покарання. Але потім змінив доводи апеляційної скарги і просить скасувати вирок Московського районного суду м.Харкова від 14.12.2018 року. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на порушення вимог ч.3 ст. 349 КПК України, та на те, що він не вчиняв інкримінований йому злочин. До трамвайного депо потрапив у п`яному стані на трамваї , а кримінальне провадження відносно нього сфальшоване співробітниками охорони депо, поліцією та прокуратурою , які обіцяли звільнити його від покарання з випробуванням.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не роз`яснення йому положень ч.3 ст. 349 КПК України та не розуміння ним вказаної норми закону, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься розписка обвинуваченого ОСОБА_8 щодо роз`яснення та розуміння ним ч.3 ст. 349 КПК України (а.с. 46).
Відповідно до звукозапису судового засідання, в суді першої інстанції обвинувачений свою вину не заперечував та заяв щодо своєї невинуватості, або фальсифікацій кримінального провадження не робив.
Спочатку апеляційна скарга обвинуваченим спочатку була подана лише на суворість призначеного покарання.
До апеляційного перегляду з заявами на неправомірні дії правоохоронців обвинувачений нікуди не звертався.
Сукупність вказаних обставин дає колегії суддів підстави вважати , що апеляційні доводи обвинуваченого щодо невинуватості у скоєнні злочину та порушення його прав, є надуманими з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме. Врахував, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від скоєння, відношення обвинуваченого до скоєного та особу обвинуваченого, який має середню освіту, розлучений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше засуджений.
Відповідно до ст. 66 КК України врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше судимий за скоєння злочину проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2018 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-