ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0006501 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,

на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молочне, Кольського району, Мурманської області, РФ, українця, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 01.11.2019, зараховано термін попереднього ув`язнення з 16.09.2018 по 31.10.2019 включно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.04.2012 року Придніпровським РС м. Черкаси за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 16.08.2013 року Уманським МРС Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 12.04.2012 року та остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 11 місяців позбавлення волі;

- 18.06.2019 року Придніпровським РС м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року позбавлення волі, -

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2019 та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 01.11.2019, зараховано термін попереднього ув`язнення з 16.09.2018 по 31.10.2019 включно.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Петропавлівка, Городищенського району, Черкаської області, українця, громадянина України, учасника АТО, проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 27.11.2018 року Соснівським РС м. Черкаси за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України, до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 К України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси 27.11.2018, та остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 01.11.2019, зараховано термін попереднього ув`язнення з 16.09.2018 по 31.10.2019 включно.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення по справі експертиз в загальній сумі 2145 грн.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винуватими та засуджено за те, що ОСОБА_7 , 16 вересня 2018 року близько 10.00 год. спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні занедбаної одноповерхової нежитлової будівлі, розташованої біля залізничного вокзалу по вул. В. Ложешнікова, 1, в м. Черкаси, де збираються безхатьки, з метою заволодіння чужим майном вчинили розбійний напад на ОСОБА_15 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволоділи чужим майном, яке належить останньому, за таких обставин. Так у вказаний час, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у вищевказаній будівлі, де останній тимчасово мешкав з ОСОБА_15 , попередньо домовились між собою про спільне відкрите заволодіння чужим майном, після чого ОСОБА_7 , безпідставно звинувативши потерпілого у крадіжці свого мобільного телефону, почав вимагати у нього гроші та умисно наніс йому удар по голові стільцем, який розламався. Від даного удару ОСОБА_15 впав на підлогу, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили його побиття дерев`яними палицями від поламаного стільця, завдаючи ними чисельних ударів в різні ділянки тулубу, голови та рук, якими той прикривався. В цей час до ОСОБА_15 підійшов ОСОБА_9 та умисно наніс потерпілому близько двох ударів кулаками в обличчя. Коли ОСОБА_15 підвівся та намагався втекти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись позаду, нанесли йому ще декілька ударів палицями в ділянку потилиці, а потім ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_15 та умисно наніс йому удар ножем в спину. В свою чергу ОСОБА_7 на очах у потерпілого взяв його рюкзак, в якому знаходився мобільний телефон «Nokia 3110 Classic», що належить ОСОБА_15 , яким відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволодів та з місця скоєння кримінального правопорушення зник. В результаті своїх спільних умисних дій нападники завдали ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: рани грудної клітки зліва по задній поверхні, яка не проникає в плевральну порожнину, та згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливів обличчя, саден обличчя, саден грудної клітки, які, згідно висновку судово-медичної відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також завдали потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 209,45 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, просив вирок суду скасувати через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок , яким: ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2019 та остаточно визначити до відбуття 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.11.2018 виконувати самостійно.

В обгрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 судом першої інстанції не враховано ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який є тяжким злочином, особи обвинувачених , які офіційно не працюють, законних джерел доходу для життя не отримують, неодружені, за місцем проживання характеризуються негативно, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше судимі, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені.

Також при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції не дотримано положень ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки за попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.11.2018 ОСОБА_9 був звільнений від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України, а тому при призначенні покарання за даним вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України принцип складання покарань не застосовується, а вироки виконуються самостійно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду незаконним, просив його скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що його дії неправильно кваліфіковані, не доведено, що він або хтось інший наносили потерпілому удари ножем та вимагали в нього кошти. Судом першої інстанції не було розглянуто його клопотання, які він заявляв. На досудовому розслідуванні показання він давав під тиском з боку працівників поліції.

В нього не було мотиву вчиняти інкримінований йому злочин на відміну від ОСОБА_16 , оскільки він пішов за проханням потерпілого ОСОБА_17 , щоб допомогти уникнути конфлікту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним та необ`єктивним, просив його скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не доведена.

Підготовче судове засідання проведено у відсутність потерпілого ОСОБА_18 . Його клопотання про заміну захисника ОСОБА_19 , який не виконував належним чином свої обов`язки, не вирішувались. Не встановлено, яким чином потерпілий отримав тілесні ушкодження, не знайдено жодного відбитка пальців чи плям крові, які б свідчили про його причетність до справи. Не досліджено обставини, які відбувались 13 та 14 вересня 2018 року , та передували конфлікту з потерпілим ОСОБА_18 , свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які є безпосередніми свідками цих подій, не допитані судом першої інстанції.

Показання свідка ОСОБА_22 , дані в суді першої інстанції, не відповідають показанням, викладеним у вироку суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вважаючи вирок суду незаконним, просила його скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що при постановленні вироку в даній справі судом першої інстанції порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки, перебуваючи в нарадчій кімнаті з 31.10.2019 по 01.11.2019, суддею приймались рішення у інших справах.

Висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Слідчі експерименти за участю обвинувачених проведені у відсутність захисників, окремо відібраних слідчим заяв про відмову обвинувачених від участі захисників не було.

Стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_9 вчинив розбійний напад, оскільки в нього не було наміру заволодіти речами потерпілого, а він лише наносив тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вважає, що дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ст.. 125 КК України.

Вирок суду побудовано на припущеннях , достовірно не перевірених обставинах.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, просив його скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону, досліджені судом першої інстанції докази не доводять його винуватості

Судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 358-359 КПК України, оскільки не було досліджено документи, звуко та відеозаписи, хоча суд на них послався у вироку.

Вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено вимоги ч. 2 ст. 23, ч. 4 ст. 95, ст. 370, 374 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_13 в частині неправильного призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.4 ст. 70 КК України, вважала, що вирок суду слід скасувати в зв`язку з порушенням судом першої інстанції права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які підтримали апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 , просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам Закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України підставою для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 КПК України, віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 - закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України. Суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Відповідно до вимог ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитись від захисника або замінити його на будь-якій стадії процесу. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватись виключно у присутності захисника. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, для здійснення захисту за призначенням.

Право обвинуваченого на вільний вибір захисника є одним із основних елементів права на захист. Обмеження цього права є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 здійснював захисник за призначенням ОСОБА_23 ..

Обвинувачений ОСОБА_7 11.02.2019 та 08.04.2019 звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси з письмовими заявами (клопотанням) про відмову від раніше залученого захисника та просив призначити йому іншого захисника, оскільки захисник ОСОБА_23 належним чином не виконує свої професійні обов`язки щодо його захисту (т. 1а.м.87,89,131).

Зі звукозапису судового засідання вбачається, що вказані заяви обвинуваченого ОСОБА_7 не були розглянуті судом першої інстанції в порушення вимог ст. 350 КПК України.

На думку колегії суддів не вирішення судом першої інстанції вищезгаданих заяв обвинуваченого ОСОБА_7 є порушенням права на захист останнього, передбаченого КПК України, Конституцією України та п. с) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Згідно п.7 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В частинах 4 та 6 ст. 107 КПК України зазначено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України. Якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, і така фіксація була обов`язковою, судове рішення підлягає скасуванню (ч. 5 ст. 27 КПК України). Недотримання наведених процесуальних вимог має місце і у випадку наявності технічного носія, однак відсутності на ньому зафіксованого судового провадження.

Як встановлено колегією суддів, в матеріалах кримінального провадження відсутні журнали судового засідання за 17.12.2018, 04.09.19 та звукозапис судового засідання за 04.09.2019.

З витребуваних з районного суду архівних копій дисків з записами судових засідань вбачається, що на них також відсутній перебіг судового засідання за 04.09.19.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження на 17.12.2018 було призначено підготовче судове засідання, цього дня вирішувалось питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , про що свідчить відповідна ухвала від 17.02.2018 (т.1 а.м.47-50).

Таємниця наради суддів є одним із найважливіших принципів правосуддя, що служить гарантом об`єктивності, незалежності, безсторонності, неупередженості та справедливості суду.

Відповідно до ст. 367 КПК України під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні. Постановлення ухвали суду в нарадчій кімнаті здійснюється відповідно до правил, передбачених цією статтею. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.

Забезпечення таємниці наради суддів є свідченням відсутності будь-якого стороннього впливу, спонукання або тиску з будь-чийого боку, в тому числі представників органів законодавчої та виконавчої влади, посадових осіб і окремих громадян на суддів при ухваленні вироку, гарантією реалізації засад незалежності суддів і підкорення їх лише закону.

Крім того, колегія суддів зауважує, що невиконання імперативних норм статті 367 КПК України стосовно таємниці наради суддів порушує також таку засаду кримінального провадження, як законність, яка вимагає від суду, зокрема, неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, вимог інших актів законодавства.

Для забезпечення таємниці нарадчої кімнати ніхто не має права бути присутнім у ній, крім складу суду, а під час ухвалення вироку (перебування складу суду у нарадчій кімнаті) інші справи цим судом чи суддями розглядатися не можуть.

Колегія суддів вважає, що під час перебування суду в нарадчій кімнаті з ухвалення судового рішення у відповідному кримінальному провадженні, розгляд інших судових справ у цей час, проведення судових засідань з ухваленням як судових рішень по суті вимог, так і рішень з процесуальних питань, в тому числі щодо призначення підготовчого судового засідання, є порушенням таємниці наради суддів, що відповідно є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суддя ОСОБА_1 відповідно до журналу судового засідання 30.10.2019, після заслуховування останнього слова обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 о 13-05 годині видалилась до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, 31.10.2019 о 15-43 годині суддя вийшла з нарадчої кімнати, відновила судове слідство: допитала повторно обвинувачених ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , провела судові дебати, заслухала останнє слово обвинувачених та о 16-35 годині 31.10.2019 видалилась до нарадчої кімнати, 01.11.2019 після виходу з якої було проголошено вирок по справі.

Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру судових рішень, головуючий суддя ОСОБА_1 , незважаючи на перебування у нарадчій кімнаті, в період з 30.10.2019 по 01.11.2019 приймала судові рішення в інших справах, а саме: 31.10.2019 постановила ухвали про призначення підготовчого судового засідання по справах № 712/14273/19 (провадження № 1-кп/712/710/19), № 712/14272/19 (провадження № 1-кп/712/709/19), чим порушила вимоги ст. 367 КПК України.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи вказані положення законодавства, за наведених обставин щодо вчинення суддею відповідних процесуальних дій та ухвалення судових рішень в інших провадженнях під час перебування в нарадчій кімнаті у даному кримінальному провадженні, вважає, що судом першої інстанції порушено таємницю нарадчої кімнати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 3 ст. 56 КПК України визначено, що під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Згідно вимог ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається також за участю потерпілого.

По даному кримінальному провадженню потерпілим є ОСОБА_15 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підготовче судове засідання в суді першої інстанції призначалось на 17.12.2018, 15.01.2019, 06.02.2019, при цьому матеріали кримінального провадження не містять даних про належне повідомлення потерпілого у кримінальному провадженні. Судом направлялись повідомлення потерпілому, однак даних про їх отримання, а також про те, що потерпілому було відомо про призначення підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, потерпілий ОСОБА_15 належним чином не повідомлявся про всі судові засідання, призначені судом першої інстанції.

Неповідомлення потерпілого ОСОБА_15 про підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд, а також проведення підготовчого судового засідання у відсутність потерпілого є порушенням права потерпілого на захист своїх законних інтересів, передбачених ст. ст. 56,58,61,63 КПК України, що на думку колегії суддів є також істотним порушенням вимог кримнального процесуального закону.

Порушення судом першої інстанції права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , а також інші вищезазначені порушення, встановлені судом апеляційної інстанції, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону та підставами для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки вказані порушення перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення у справі.

За наявності вказаних підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не входить в обговорення доводів, викладених в апеляційних скаргах учасників судового провадження, та вважає, що вони повинні бути враховані місцевим судом та їм надана відповідна оцінка під час нового розгляду даного кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на допущене в вироку суду порушення норм матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, про що слушно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Суду першої інстанції при новому розгляді справи слід перевірити доводи, викладені прокурором, обвинуваченими та захисником ОСОБА_11 в апеляційних скаргах, в тому числі доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів слідства з боку працівників поліції, та прийняти щодо них законне і обґрунтоване рішення.

Виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, дійшла висновку, що підстави для скасування чи зміни обраного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відсутні.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів підлягає задоволенню.

Скасовуючи вирок суду та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів, до 07 серпня 2020 року, оскільки ризики, які були встановлені судом під час обрання їм запобіжного заходу та його продовження не змінилися .

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.6 ст. 407, ст. 418, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 серпня 2020 року.

Головуючий :

Судді :