Провадження № 274/1891/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/278/20

І м е н е м У к р а ї н и
17.02.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1891/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ільниця Іршанського району Закарпатської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, зі слів працював неофіційно, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час подій раніше судимого: 1) 13.10.17 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 296 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році"; 2) 18.12.18 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 1, 75, 76 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на даний час на підставі ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.20 відповідно до ст.ст. 78, 89 КК України остання судимість погашена,

за ч. 1 ст. 187 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого . . . . . . . . . . ОСОБА_9

захисника . . . . . . . . . . . . ОСОБА_10

обвинуваченого . . . . . . . ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

20 лютого 2019 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував поряд з будинком № 4 по провулку Косогірському в м. Бердичеві, куди прийшов з потерпілим ОСОБА_11 під приводом справляння природних потреб.

В цей час та місці ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_11 , від якого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_5 наніс близько п`яти ударів ногами в область голови та тулуба ОСОБА_11 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, крововиливів на повіках лівого ока, в склеру лівого ока, верхньої губи, на лівій щоці, подряпин в ділянці чола, саден в ділянці чола, в лівій тім`яній ділянці голови, на долонній поверхні правої кисті, в ділянці підборіддя, які є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я.

Після цього ОСОБА_5 заволодів належним потерпілому ОСОБА_11 майном, а саме мобільним телефоном "ZTE Blade А6", вартістю 3000 грн., який знаходився в силіконовому чохлі, вартістю 250 грн., та був споряджений сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 25 грн., внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3275 грн. та з місця вчинення злочину зник.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що в той вечір, це може бути лютий 2019 року, він з товаришами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , прізвища не пам`ятає, і ще одним хлопцем, з яким познайомився у той вечір, гуляли, відпочивали у м. Бердичеві у нічному клубі "Нептун". За весь вечір він випив 100-150 г горілки, п`яним себе не відчував. Не пам`ятає, де саме, ніби, у "Нептуні" познайомилися з потерпілим. Після "Нептуна" мали їхати у інший нічний клуб. Потерпілий запропонував заїхати до нього. Зайшли в магазин, купили шампанського, горілки. За все того вечора розраховувався він, він тоді працював у ОСОБА_14 , мав заробіток. Зайшли у квартиру, він зі знайомим поїхали у клуб за дівчатами, а ОСОБА_15 і ОСОБА_16 залишилися у квартирі потерпілого. Дівчат не знайшли, повернулися хвилин через 10. ОСОБА_15 і ОСОБА_16 були на вулиці, ОСОБА_15 розповів, що потерпілий пропонував купити наркотики. Він зайшов до потерпілого той вже одягався, взувався, сказав, що буде йти з ними. Це була година 12-та 01 ночі. Максимум хвилин 5 і вони вийшли та пішли до кафе, він купив кави, попили. Потім потерпілий запропонував відійти справити природні потреби. Він, потерпілий і ОСОБА_15 відійшли на метрів 15. Це було десь за 30 хвилин після виходу з квартири потерпілого. Він запитав у потерпілого, що це за ситуація з наркотиками. Той відреагував агресивно, почав матюкатися. Виникла суперечка, яка переросла у бійку. Потерпілий наносив удари йому, він потерпілому в обличчя, тулуб. Ні він, ні потерпілий не падали. Бійка тривала хвилин 10. Потерпілий присів і обличчям був спрямований в сторону кафе. Женя ж йому сказав підняти телефон, тому він підняв телефон, який був за ним на землі. Потерпілий цього не бачив. На той час у нього був власний телефон "Номі", сенсорний, без чохла, який знаходився у кишені куртки. Телефон потерпілого також був сенсорний, але у чорному чохлі. Коли він піднімав телефон, не відчув, чи той був у чохлі, поклав телефон у ту ж кишеню, де і лежав його телефон не відчув, що у кишені вже два телефони. Далі пішли у бік вокзалу. По дорозі він виявив, що у нього у кишені два телефони. Він повідомив хлопцям, вирішили повертатися. Як тільки зібралися йти, їх зупинили працівники поліції, сказали, що побили хлопця, забрали телефон. Їх забрали до відділку, щоб розібратися. У відділку він сам добровільно віддав телефон потерпілого, сказав, що мав намір його повернути. Він винен у тому, що побився з потерпілим, телефон же потерпілого у нього опинися випадково.

Незважаючи на фактичне заперечення вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 показав, що взимку 2019 року він був у нічному клубі "Нептун". Близько 23 години познайомився з обвинуваченим ОСОБА_17 і його компанією, здається двоє хлопців і двоє дівчат. Замовили горілки, грам 300, випили. Він запропонував поїхати до нього. Приблизно о 1 годині приїхали на таксі на квартиру, яку він знімав по АДРЕСА_2 . Випили 50-100 г горілки. У квартирі у обвинуваченого був якийсь конфлікт з його сусідом ОСОБА_18 , ніби через те, що той пропонував наркотики, хоча у них не було нічого такого. Далі вирішили їхати продовжувати у нічний клуб. Приблизно о 02 годині вийшли до зупинки "Площа Соборна". Він, ОСОБА_17 і його товариш відійшли за цілодобовий магазин справити природні потреби. Обвинувачений знову почав висловлювати претензії за те, що нібито ОСОБА_18 пропонував наркотики, почався конфлікт. Він сказав, що подзвонить у поліцію, дістав з внутрішньої кишені куртки свій сенсорний телефон "ZTE" чорного кольору. Телефон був увімкнений, мав сім-картку "Лайфселл", флеш-карту на 32 Гб, був у чохлі. В цей момент ОСОБА_17 несподівано наніс йому удар кулаком лівої руки у обличчя, влучив в область носу. Від удару він впав на спину, телефон вилетів з рук на метри 2. Коли він лежав, обвинувачений, який був зліва, кулаком правої руки наніс близько 5 ударів в обличчя, після чого ще 2-3 удари правою ногою по тілу, в область грудної клітини, хоча він просив не бити. Наносив удари йому лише обвинувачений. Після нанесення ударів ОСОБА_17 підняв з землі його телефон і втік. Разом з обвинуваченим втік і його товариш. Він через деякий час піднявся, весь у крові вийшов на зупинку. Ні обвинуваченого, ні його компанії вже не було. ОСОБА_19 жінка викликала йому швидку. Близько 3 ночі він потрапив у відділ поліції, до 6-ї години давав показання. В подальшому бачив ОСОБА_17 на впізнанні, у поліції не спілкувалися. Перед ним вибачалася мати обвинуваченого, працівники поліції повернули йому мобільний телефон. На даний час він претензій до обвинуваченого не має, просить призначити не сувору міру покарання, думає, що обвинувачений усвідомив неправильність своїх вчинків.

Як показав свідок ОСОБА_20 , до подій він з потерпілим винаймали квартиру по АДРЕСА_2 3-4 місяці. Потерпілий невеликий, невисокий, дружелюбний і коли випиває, у нього виникає бажання поспілкуватися з раніше незнайомими йому людьми. Потерпілий дуже довірливий і тому його неодноразово били та забирали мобільні телефони. Ось і в той вечір взимку, близько 21-22 години, він вже спав, ОСОБА_21 прийшов на квартиру з раніше незнайомими двома хлопцями та двома дівчатами, з якими щойно познайомився. Всі були у стані алкогольного сп`яніння, принесли з собою 0,7 л горілки. Вдома теж було спиртне. Всі разом пили вино, пиво, горілку. Все було дружньо, ніхто ні з ким не сварився, видимих тілесних ушкоджень ні на кому не було. Розмов за телефон, гроші також не було. Сиділи не довго, хвилин до 30, потім дівчата сказали, що хочуть танцювати, вирішили піти до клубу. Йому також запропонували, але зранку потрібно було йти на службу і він відмовився. Всі, крім нього, в тому числі і потерпілий, пішли до клубу, до якого, він не знає. У потерпілого з собою був смартфон андроїд, марки, моделі не пам`ятає, якого потерпілий взяв в кредит буквально перед подією за 3-4 тисячі. Під ранок він прокинувся від стуку в двері приїхала опергрупа. Працівники поліції розповіли, що потерпілий в лікарні, його сильно побили і забрали телефон. ОСОБА_21 побачив вже ввечері, коли повернувся зі служби. У потерпілого була перемотана голова, була велика гематома, сині вуха. Гужва розповів, що з одним із хлопців, з якими він напередодні приходив у квартиру, у нього виник спочатку словесний конфлікт, який переріс у рукоприкладство. Хлопець його побив руками, ногами, від чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, виявив відсутність мобільного телефону. Потерпілий місяць перебував на лікарняному.

Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що 19 лютого 2019 року ввечері вони зустрілися у м. Козятині він, обвинувачений ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 . Випили, що саме вже не пам`ятає. Потім з`явилася ідея поїхати в м. Бердичів. Це було десь о 22-23 годині. В Бердичеві сиділи в кафе «Амстердам», пили пиво, курили кальян. Після «Амстердаму» поїхали у нічний клуб «Нептун». Там сиділи, випивали, познайомилися з дівчатами. Він вже був сильно п`яним. Там же у «Нептуні» підсів раніше незнайомий їм потерпілий. Вийшовши з «Нептуна», вирішили продовжити гуляти. Потерпілий також приєднався до них. Зайшли в магазин, ОСОБА_17 купив напої, горілку. На лавці випили напої, горілка залишалася. Потерпілий запропонував піти до нього. Поїхали на таксі до потерпілого, зайшли на квартиру. ОСОБА_26 і ОСОБА_27 поїхали за дівчатами, а вони з ОСОБА_16 залишилися. Потерпілий десь пішов на кухню. Хлопець, з яким жив потерпілий, приніс пляшку горілки і щось схоже на коноплю. Потім цей товариш почав чомусь у них запитувати, чи вони наркомани, навіщо вони принесли наркотики, хоч сам же їх і приніс. Вони вийшли на вулицю чекати повернення друзів. Повернулися ОСОБА_28 і ОСОБА_26 , вони їм розповіли про ситуацію. ОСОБА_17 пішов на квартиру до потерпілого. Через деякий час ОСОБА_28 вийшов з потерпілим. Пішли до ларька, взяли каву. ОСОБА_16 з ОСОБА_29 зайшли в туалет в ігрових автоматах. Вони ж троє вирішили справити природні потреби за гаражами. Відійшли трохи в бік, метрів 10-15, там горів ліхтар, але світло було погане. ОСОБА_17 запитав у потерпілого, навіщо його друг пропонував купити наркотики, розпочався конфлікт, який переріс у бійку. Потерпілий і обвинувачений наносили удари один одному по обличчю, тулубу. Під час бійки потерпілий хтів кудись подзвонити і дістав телефон. ОСОБА_17 наніс удар і телефон потерпілого відлетів на метр-півтора. Після того, як телефон відлетів обвинувачений вдарив потерпілого ще один раз і потерпілий впав. Більше ударів ОСОБА_28 ніби не наносив. Він особисто ніякої участі у бійці не брав, до потерпілого жодних дій не вчиняв. Потерпілий сидів на землі і матюкався до них. Він сказав ОСОБА_30 : «Пішли». ОСОБА_28 підняв телефон потерпілого, подивився та поклав до кишені, навіщо не знає, у ОСОБА_31 був свій телефон не з дешевих, золотий браслет, гроші. Коли уходили, потерпілий піднявся, щось їм кричав, не помнить, що, та пішов собі. На ОСОБА_30 тілесних ушкоджень не було, лише побиті руки від ударів, а також була кров на кросівках, чи був побитий потерпілий, не звернув уваги. Друзі йшли спереду, вони їх наздогнали. Після цього пішли на ігрові автомати, де були до ранку. Чи дзвонив телефон потерпілого, чи щось з нього діставалося, не пам`ятає, бо був дуже п`яний. Коли алкоголь трохи вивітрився, вирішили, що потрібно повернути телефон потерпілому, але не встигли, так як їх на вокзалі близько 6 години ранку затримали працівники поліції. Їх привезли у відділок, допитували. Телефон потерпілого весь час був у обвинуваченого.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.02.19, з якого видно, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_11 заявив, що 20.02.19 близько 02 години невстановлена особа поряд з буд. № 4 по пров. Косогірському в м. Бердичеві заподіяла йому тілесні ушкодження, після чого відкрито викрала належний йому мобільний телефон "ZTE Blade А6", імеі НОМЕР_1 (т. 1, а.п. 10);

*даними протоколу огляду місця події від 20.02.19 з фототаблицею до нього, під час якого зафіксовано місце скоєння злочину - оглянуто ділянку місцевості біля паркану будинку № 4 по пров. Косогірському в м. Бердичеві. Присутній під час огляду потерпілий ОСОБА_11 вказав на місце, де йому було спричинено тілесні ушкодження та відкрито викрадено майно (т. 1, а.п. 11-13);

*наданими потерпілим копіями фіскального чеку, гарантійного талону та упаковки на придбаний ним 06.02.19 за 3300 грн. мобільний телефон "ZTE Blade А6", імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 (т. 1, а.п. 25-27);

*даними протоколу огляду місця події від 20.02.19 з фототаблицею до нього, під час якого з 06 год. 20 хв. до 06 год. 40 хв. у ОСОБА_5 в приміщенні Бердичівського ВП вилучено належний потерпілому мобільний телефон "ZTE Blade А6", імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , в силіконовому чохлі сірого кольору, з сім-карткою мобільного оператора "Лайфселл" з абонентським номером НОМЕР_4 (т. 1, а.п. 14-18);

*даними довідок вартості магазину "Фокстрот", згідно з якими станом на 20.02.19 ринкова вартість б/в мобільного телефону "ZTE Blade А6" становила 3000 грн., сім-картки мобільного оператора "Лайфселл" 25 грн., силіконового чохла до мобільного телефону 250 грн. (т. 1, а.п. 28-30);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.02.19 з фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених йому для впізнання 4-х молодих чоловіків впізнав ОСОБА_5 , як хлопця, який наніс йому наніс тілесні ушкодження та заволодів мобільним телефоном по пров. Косогірському в м. Бердичеві (т. 1, а.п. 40-43);

*даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.19, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених йому для впізнання зображень 4-х молодих чоловіків впізнав фото свідка ОСОБА_22 , як хлопця, який був присутнім під час того, як йому наносилися тілесні ушкодження неподалік буд. № 4 по пров. Косогірському в м. Бердичеві (т. 1, а.п. 44-46);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.02.19 з ілюстративною таблицею до нього, під час якого обвинувачений ОСОБА_5 за участі захисника розповів та на місцевості показав коли, де та як саме він наносив удари потерпілому (спочатку штовхнув і потерпілий впав на землю, після цього удари кулаком в обличчя, ногою в живіт, коли потерпілий намагався піднятися, удар кулаком в обличчя, коли потерпілий піднявся, ногою по рукам), після чого заволодів мобільним телефоном. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають обставинам обвинувачення, показанням потерпілого, даним протоколу огляду місця події від 20.02.19 та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 97-105). Показання обвинуваченого в ході судового розгляду суперечать даним протоколу, враховуючи абсолютно всі інші досліджені в ході судового розгляду докази, які підтверджують достовірність даних протоколу, судом покладаються у основу вироку саме дані протоколу проведення слідчого експерименту;

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.03.19 з ілюстративною таблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_11 розповів та на місцевості показав коли, де та як саме обвинувачений спричиняв йому тілесні ушкодження, після чого заволодівав коштами. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають обставинам обвинувачення, показанням потерпілого, даним протоколу огляду місця події від 20.02.19 та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 111- 118);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 131 від 27.02.19, згідно з яким у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, крововиливів на повіках лівого ока, в склеру лівого ока, верхньої губи, на лівій щоці, подряпин в ділянці чола, саден в ділянці чола, в лівій тім`яній ділянці голови, на долонній поверхні правої кисті, в ділянці підборіддя. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до Легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, що і можливо при обставинах та в термін, вказаних в ухвалі (тобто 20.02.19 близько 02 години при нанесенні ударів) (т. 1, а.п. 123);

*даними висновку судово-медичної експертизи № 177 від 19.03.19, згідно з яким у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, крововиливів на повіках лівого ока, в склеру лівого ока, верхньої губи, на лівій щоці, подряпин в ділянці чола, саден в ділянці чола, в лівій тім`яній ділянці голови, на долонній поверхні правої кисті, в ділянці підборіддя. Спричинення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_11 , може відповідати показам потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_5 при проведенні слідчих експериментів за їхньої участі (т. 1, а.п. 128-129).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 16 від 20.02.19, при освідуванні ОСОБА_5 в Бердичівській ЦМЛ о 09.50 у останнього виявлено стан алкогольного сп`яніння (т. 1, а.п. 64).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами. Прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , як таких, що не є очевидцями та не мають даних про обставини події. Сторона захисту не наполягає на допиті цих свідків.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в підготовчому судовому засіданні долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Показання обвинуваченого про те, що він лише побив потерпілого, але не викрадав мобільний телефон, той у нього опинився випадково, суд розцінює, як захисну позицію та намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності. Так, оцінюючи всі досліджені під час судового розгляду докази, судом встановлено, що показання обвинуваченого в цій частині не лише спростовуються прямими показаннями потерпілого, які об`єктивно підтверджені, показаннями самого ОСОБА_5 на слідчому експерименті за участі захисника, але і показаннями його товариша, який підтвердив і відкритість, і умисність заволодіння телефоном, тривалість його утримання обвинуваченим. Крім того, "випадковість" появи мобільного телефону потерпілого у обвинуваченого спростовується власне всією наступною поведінкою обвинуваченого, який мав при собі свій мобільний телефон, але без чохла, при цьому утримував його у тій же кишені, що і викрадений, викрадений же телефон утримував протягом тривалого проміжку часу, аж до затримання працівниками поліції на вокзалі вже зранку.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи захисника про наявність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст. 186, а не 187 КК України, оскільки відповідно Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.09 "Про судову практику у справах проти власності" розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Потерпілий з самого початку, з моменту звернення до поліції, протягом всього досудового слідства та судового розгляду зазначав, що спочатку відбулося його побиття обвинуваченим і лише після побиття обвинувачений відкрито викрав телефон. Жодних ударів, погроз під час та після заволодіння мобільним телефоном з боку обвинуваченого не було. Жодним доказом поява умислу у обвинуваченого до застосування або під час застосування насильства до потерпілого не підтверджено, всі допитані особи вказують, що спричинення тілесних ушкоджень було пов`язане з поведінкою товариша потерпілого, а не з метою заволодіння майном.

Тому, оцінивши наведені вище докази в їхній сукупності, суд вважає, що, правильно встановивши об`єктивні дії обвинуваченого в частині заволодіння майном потерпілого, обвинувачення дійшло необґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 187 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу (в тому числі мети вчинення злочину, часу виникнення умислу), покладається на слідчого, прокурора.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 374 КПК України висновок суду щодо визнання особи винуватою ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку з наведеним суд перекваліфіковує дії ОСОБА_5 зі ст. 187 КК України на ст. 186 КК України з відповідним формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Враховуючи наявність на даний час ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.20, яка набрала законної сили і якою ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком від 18.12.18, приймаючи до уваги положення ст. 124 Конституції України, ст. 533 КПК України про обов`язковість до виконання цього рішення суду, суд не вправі посилатися на вирок від 18.12.18 ні при призначені покарання, ні при кваліфікації дій обвинуваченого.

Також, приймаючи до уваги положення статей 26, 477 КПК України, суд не вправі самостійно вирішувати питання про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого за ст. 125 КК України. Потерпілий має право на повторне звернення до правоохоронних органів з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом спричинення йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я у формі приватного обвинувачення.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченому, суд не встановив. Суд не визнає такою обставино щире каяття, оскільки обвинувачений фактично заперечив свою винуватість у скоєнні злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 3, 4 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України, є злочином тяжким.

Обвинувачений на час скоєння злочину був раніше судимим, на даний час відповідно до ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.20 вважається не судимим за ст. 185 КК України, проживає з матір`ю, яка є онкохворою, і сестрою, за місцем проживання характеризується позитивно, зі слів працював неофіційно.

З урахуванням наведеного, ступеню небезпеки та зухвалості скоєного злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим, в тому числі за два місяці до подій до позбавлення волі, звільненим від відбування покарання з випробуванням, скоїв злочин під час іспитового строку такого звільнення, у стані алкогольного сп`яніння, суспільну небезпеку і злочинність своїх дій так і не усвідомив, враховуючи санкцію закону про кримінальну відповідальність, суд приходить висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Водночас, враховуючи думку потерпілого, який на даний час претензій до обвинуваченого не має, просить не карати обвинуваченого суворо, приймаючи до уваги запропоновану учасниками міру покарання, суд приходить висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання не на максимальний строк, встановлений у санкції статті закону про кримінальну відповідальність. На думку суду, саме такий захід примусу є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку, що передувала скоєнню злочину, а саме те, що ОСОБА_5 , будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, в період іспитового строку знову вчинив умисний корисливий злочин, приймаючи до уваги призначене йому покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_5 обчислювати з 17 лютого 2020 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: мобільний телефон "ZTE Blade А6", імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , в силіконовому чохлі сірого кольору, з сім-карткою мобільного оператора "Лайфселл" з абонентським номером НОМЕР_4 , який передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_11 повернути власнику ОСОБА_11 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання час тримання його під вартою з 20 лютого 2019 року до 16 лютого 2020 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1