Справа № 467/240/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розгладяться

Засуджений звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із клопотанням, яким просив повторно і більш точно зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку день за два період з 18 червня 2013 року по 13 грудня 2013 року, так як з 28 листопада 2013 року до 13 грудня 2013 року він залишався в СІЗО, однак, цей період не був включений у перерахунок.

Також засуджений просив зарахувати період його перебування на лікуванні, а саме: з 26 вересня 2015 року по 27 жовтня 2015 року, з 16 червня 2019 року по 05 липня 2019 року, з 05 липня 2019 року по 05 вересня 2020 року, посилаючись на те, що лікування проводилося в закритих медичних установах.

Позиція учасників судового провадження

Сам засуджений у судове засідання не прибув, про його дату, час і місце повідомлений належно, що підтверджується його розпискою, наявною у матеріалах провадження.

Прокурор та представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання також не прибули, причин своєї неявки не вказали, хоча належно були повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання засудженого.

Та з огляду на положення абз. 2 ч.5 ст. 539 КПК України суд не вбачав об`єктивних перешкод для розгляду порушеного перед ним питання по суті за відсутності учасників судового провадження, оскільки останні про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належно, у той час, як їх явка судом обов`язковою не визнавалась.

Установлені фактичні обставини

Тому, суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, прийшов до наступного.

Зокрема, шляхом дослідження матеріалів особової справи засудженого, суд установив, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2013 року за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Термін відбування покарання, цим же вироком, ухвалено рахувати з 18 червня 2013 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Цей вирок набрав законної сили 28 листопада 2013 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 червня 2013 року по 28 листопада 2013 року.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення ( ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

У свою чергу, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, що прямо визначено ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тобто, виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що попереднє ув`язнення починається з моменту затримання особи і закінчується моментом набрання вироком законної сили.
Та у цьому випадку, суд установив, що заходи попереднього ув`язнення застосовувались до ОСОБА_3 з 18 червня 2013 року (з моменту його фактичного затримання) і до 28 листопада 2013 року ( до набрання вироком законної сили).

Проте, цей період із розрахунку день за два вже був зарахований як ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2016 року.

Таким чином, питання зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_3 у строк відбування ним покарання вже вирішене судом, а тому його клопотання не підлягає до задоволення.

Факт перебування в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, а так само і лікування, тим більше, яке мало місце в період відбування покарання, не є попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 -372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1