Справа № 304/543/20 Провадження № 1-кс/304/194/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , старшого слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його клопотання, погоджене прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000201 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бауска Латвійської Республіки, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), непрацюючого, латвійця, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

старший слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000201 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб без можливості внесення застави. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Перечинського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000201 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 06 травня 2020 року близько 13.18 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зайшов до кухонної кімнати свого тестя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , та умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час сутички, що виникла між ними, наніс потерпілому один удар ножем, який приніс із собою, в область грудної клітини зліва у серце, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер на місці. Того ж дня було проведено огляд місця події, а саме будинку АДРЕСА_3 , де у кухні на підлозі виявлено труп ОСОБА_7 , а з простирадла на ліжку зроблено вирізки зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, зроблено змиви речовини бурого кольору, схожої на кров з каркасу ліжка та з підлоги під ліжком. Крім цього того дня було проведено огляд автомобіля марки «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_1 , який було припарковано на узбіччі території, прилеглої до магазину «АВС», що в с. Т.Пасіка, вул. Турянська, № 40 Перечинського району, де на резиновому килимку перед сидінням водія виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, довжиною близько 30 см, зі слідами речовини бурого кольору на руків`ї та лезі. В подальшому з карману внутрішньої обшивки водійських дверцят вилучено шкіряний чохол до ножа, а також на ручці водійських дверцят з внутрішнього боку та на шкіряному покритті водійського та переднього пасажирського сидінь виявлено сліди речовини бурого кольору, схожі на кров, з яких зроблено змиви та упаковано до паперових конвертів з підписами понятих. Крім того у відкидній сонцезахисній шторці зі сторони водія було виявлено та вилучено Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, видане на ім`я ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_4 . 06 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, огляду місця події та речовими доказами. Також слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Так, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта шляхом їх підкупу або залякування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також існує ризик його протиправної поведінки у майбутньому. Слідчий просить слідчого суддю врахувати те, що ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину із знаряддям вчинення такого ножем, який приніс із собою, покинув місце події, намагаючись втекти, а також те, що вчинив даний злочин у присутності малолітніх дітей та дружини потерпілого, які на той час перебували поруч. Крім того слідчий зазначає, що ОСОБА_4 має реальну можливість впливати на свідків та експерта, оскільки спільно проживає з малолітньою донькою, яка стала очевидцем події, а також на дружину покійного ОСОБА_9 , а органу досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз, які на даний час, через незалежні від такого обставини, не можуть бути проведені у зв`язку з особливою процедурою відбору біологічних зразків, а відтак підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи переховуватися від органу дізнання/суду, знаючи, що у разі визнання його винним йому загрожує покарання, що не може бути іншим, ніж позбавлення волі, а тому слідчий вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим. На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому. Прокурор також зазначив, що підозрюваний жодних показів не надає, відмовляється від будь-якої співпраці з органом досудового розслідування.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, підозрюваний ОСОБА_4 подав письмове заперечення, в якому зазначив про те, що з клопотанням сторони обвинувачення категорично не згідний, оскільки жодний з ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, не існує, слідчий та прокурор у клопотанні їх не навели, а відтак і у суду немає законних підстав вважати, що він буде переховуватися, оскільки його попередня поведінка свідчить про інше. Так, з місця злочину він не зникав, як вказують слідчий та прокурор, а їхав до м. Перечин у поліцію, однак по дорозі у с. Т.Пасіка Перечинського району в нього закінчилося пальне. Заливаючи пальне до автомобіля, йому назустріч вже їхали працівники поліції, яким він повідомив про подію та добровільно видав речові докази, як зазначають у своєму клопотанні слідчий та прокурор. Відтак знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для справи він не зможе, оскільки такі вже зібрані стороною обвинувачення. Також вважає, що стороною обвинувачення не доведено жодними доказами ні ризик впливу на потерпілого, свідків, експерта, ні вчинення іншого правопорушення чи продовження вчинення правопорушення, у якому його підозрюють, а відтак клопотання до задоволення не підлягає. І підозрюваний і його захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати будь-який інший запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2020 року о 13.18 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_5 , нанесли ножові поранення мешканцю вказаного будинку Завольському, віком 50 років. Виїздом СРПП та СОГ на місце події встановлено, що між ОСОБА_7 та зятем ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого останній завдав ОСОБА_7 ножового поранення в область грудної клітки, що спричинили його смерть (а. с. 8, зворот).

Також з матеріалів клопотання убачається, що відомості за вказаним фактом 06 травня 2020 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000201 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України (а. с. 7), а ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України (а. с. 28-30) та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (а. с. 31-32).

Наявним у матеріалах клопотання протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06 травня 2020 року підтверджується, що того дня близько 13.00 год її зять ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_6 , приїхав до них додому на автомобілі марки «Land Rover», та, знаходячись у кухонній кімнаті з її чоловіком ОСОБА_7 наніс останньому удар ножем, який витяг з рукава лівої руки, в область грудей, після чого побіг у невідомому напрямку (а. с. 23-24). Вказане також підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , яка є дружиною підозрюваного ОСОБА_4 , та сусіда потерпілого ОСОБА_11 від 06 травня 2020 року (а. с. 19-20, 25-26).

Згідно протоколу огляду місця події від 06 травня 2020 року оглянуто труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , який на момент огляду знаходиться у приміщенні кухні за вказаною адресою (а. с. 10-11, 37-46).

Також матеріалами клопотання підтверджується, що працівниками поліції оглянуто автомобіль марки «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі території, прилеглої до магазину «АВС», що в с. Т.Пасіка, вул. Турянська, № 40 Перечинського району. Автомобіль не замкнено, при відкритті передніх водійських дверцят на резиновому килимку перед сидінням водія виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, довжиною близько 30 см, зі слідами речовини бурого кольору на руків`ї та лезі; з карману внутрішньої обшивки водійських дверцят вилучено шкіряний чохол до ножа, а також на ручці водійських дверцят з внутрішнього боку та на шкіряному покритті водійського та переднього пасажирського сидінь виявлено сліди речовини бурого кольору, схожі на кров, з яких зроблено змиви та упаковано до паперових конвертів з підписами понятих (а. с. 12-13, 17, 47-56).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011 р).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р, § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 травня 2020 року, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 06 травня 2020 року, протоколами огляду місця події від 06 травня 2020 року, протоколом огляду речей (предметів) від 06 травня 2020 року, проколами допиту дружини покійного ОСОБА_9 , яка була очевидцем події, а також дружини підозрюваного ОСОБА_10 від 06 травня 2020 року, і свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , останній з яких є сусідом Завольських та, який зазначав про те, що до нього додому прибігли троє малолітніх дітей онуки покійного Завольського, які були перелякані від побаченого, а також іншими дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, зокрема переховування, впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Так, ризик переховування підозрюваного підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до злочинів особливої тяжкості та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, через що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість призначення відносно нього покарання у виді позбавлення волі, може намагатись ухилитись від кримінальної відповідальності. Крім того, ризик переховування від органу досудового розслідування суд оцінює у світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки підозрюваного ОСОБА_4 (особливості його поведінки відразу після вчинення злочину, який покинув місце події, а також сімейний стан, освіту, відсутність постійного місця роботи, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним зважаючи на особистість підозрюваного та тяжкість ймовірного покарання.

Також слідчий суддя бере до уваги спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме останній діючи умисно, принісши із собою ніж, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, незважаючи на присутність трьох малолітніх дітей, в тому числі і своєї дитини, та дружини покійного Завольського, все рівно реалізував свій умисел щодо позбавлення життя свого тестя, в результаті чого останній помер на місці, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на потерпілу і свідків слідчий суддя зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання отримання показань, за якою після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду потерпілі та свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено існування ризиків впливу на потерпілу та свідків, принаймні до моменту безпосереднього отримання судом їх показань та дослідження таких судом.

З приводу ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 покинув місце події, разом із знаряддям вчинення злочину, відразу після нанесення удару ножем, та на даний час кримінальному провадженню не сприяє.

Посилання підозрюваного та його захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки слідчим та прокурором наведено достатні та переконливі докази, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, та в сукупності дають достатні правові підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження, свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає, що наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 такого заходу забезпечення кримінального провадження як запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід застосувати вказаний запобіжний захід строком на 60 днів.

До того ж, частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який спричинив загибель людини, а відтак враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з положеннями ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000201 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бауска Латвійської Республіки, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 04 липня 2020 року (включно) без визначення розміру застави.

Дата закінчення дії ухвали 04 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1