Провадження № 1-кп/761/1293/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судовий розгляд матеріалів кримінального провадження № 0000292 від 22 березня 2018 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. З ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. З ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 22 березня 2018 року.

На вирішення суду надійшло клопотання від власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 757/59617/18-к, на правовстановлюючі документи, що стосуються права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Своє клопотання мотивує тим, що арешт майна накладений помилково, оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є підозрюваною або обвинуваченою у вище вказаному кримінальному провадженні та вказані документи, на які накладено арешт, не мають будь-якого відношення до кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , атому не існує підстав для подальшого застосування такого арешту.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, зазначивши про відсутність підстав для скасування арешту, накладеного на відповідні правовстановлюючі документи.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши надані в розпорядження суду матеріали, суд приходить до наступних висновків

Як убачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 757/59617/18-к, було накладено арешт на правовстановлюючі документи, що стосуються права власності на квартиру АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_6 , а саме: попередній договір купівлі-продажу від 14.08.2017 між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_6 на 2 арк., копію квитанції № ПН712280 на 1 арк., технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 від 12.03.2018, довіреність від 03.08.2018 на ім"я ОСОБА_7 на 1 арк., довідку від 20.08.2018 № ф/2446 з ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» на 1 арк., акт прийому-передачі квартири договір купівлі-продажу від 16.11.2018, заяву про реєстрацію прав та їх обтяжень № 31217099 від 16.11.2018 на 1 арк.

Разом з тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої вилучено вказані документи, не є підозрюваною та обвинуваченою у межах даного кримінального провадження, стосовно неї на розгляді не перебуває жодних кримінальних проваджень.

Судом враховано, що у судовому засіданні прокурор надав письмові докази сторони обвинувачення, серед яких відсутні вказані документи, вилучені в ОСОБА_6 та на які накладено арешт. Прокурор крім того не зміг пояснити яке значення для кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 мають відповідні документи та відповідно не зміг підтвердити наявність підстав щодо необхідності продовження подальшої дії арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)...».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду, з прав людини, на переконання суду, арешт на правовстановлюючі документи, що стосуються права власності на квартиру АДРЕСА_3 , що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладено без дотримання вимог ст. 173 КПК України та, на день судового розгляду клопотання, підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не вбачається.

З огляду на наведене, слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 757/59617/18-к, на правовстановлюючі документи, що стосуються права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

На підставі викладення, керуючись ст.ст. 174, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року по справі № 757/59617/18-к, на правовстановлюючі документи, що стосуються права власності на квартиру АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_8 , а саме: попередній договір купівлі-продажу від 14.08.2017 між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_6 на 2 арк., копію квитанції № ПН712280 на 1 арк., технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 від 12.03.2018, довіреність від 03.08.2018 на ім"я ОСОБА_7 на 1 арк., довідку від 20.08.2018 № ф/2446 з ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» на 1 арк., акт прийому-передачі квартири договір купівлі-продажу від 16.11.2018, заяву про реєстрацію прав та їх обтяжень № 31217099 від 16.11.2018 на 1 арк.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: