Номер провадження: 11-кп/813/1350/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000076, внесеному до ЄРДР 19.12.2012 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185КК України у кримінальному провадженні №0000076, внесеному до ЄРДР 19.12.2012 року.
Рішення суду мотивоване тим, що ризики переховуватися від суду і вчинити новий злочин не зменшились, а підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, вказує на те, що обвинувачений має на утриманні родину, розмір застави є непомірним.

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржену ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року.
Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_6 направили на адресу апеляційного суду зави, в яких просили розглядати апеляційні скарги за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з таких підстав.
Злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно існування ризику переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений зник з місця вчинення злочину, переховувався від органу досудового розслідування.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв до уваги всі дані про особу обвинуваченого, той факт, що ОСОБА_7 не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.
Також апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи оскарженої ухвали щодо існування ризику вчинення іншого злочину, з огляду на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, а дані, які б підтверджували наявність у ОСОБА_7 джерела доходу відсутні.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги обставини вчинення злочину, прийшов до обґрунтованого висновку, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає особистий інтерес обвинуваченого.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності обґрунтування розміру застави апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин, апеляційний суд констатує, що застава була визначена в межах, передбачених КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приймає до уваги характер та обставини злочину та особу обвинуваченого і вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є доцільним та обґрунтованим
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 27.03.2020 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000076, внесеному до ЄРДР 19.12.2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4