судді Івано-Франківського апеляційного суду
щодо ухвали Івано-Франківського апеляційного суду
від 30 квітня 2020 року
1. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.04.2020 залишено без змін Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.04.2020 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 152 КК України.
2. В апеляційний суд було направлено тільки копію обвинувального акту, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, журнал судового засідання з технічним носієм і ухвала суду першої інстанції. Тільки з цих документів неможливо зробити висновок про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цій справі.
3. Апеляційний суд витребував дані, які стали підставою для продовження строку тримання під вартою.
Направлено копії ухвал про продовження строку тримання під вартою. Ухвали містять інформацію, яку перевірити неможливо, оскільки обставини на які посилався суд першої інстанції не мають документарного обґрунтування і підтвердження.
Вважаю необхідним також зазначити в якості супутньо висловленого, що проблема направлення необхідних матеріалів в апеляційну інстанцію має систематичний характер, оскільки мені доводилось вже складати окремі думки у схожих обставинах.
Контрольне провадження, яке направляється в апеляційний суд повинно містити всі дані, на які послався суд в обґрунтування своїх висновків і дані, які вказані в апеляційній скарзі. Саме їх зміст формує перелік копій документів із матеріалів провадження.
4. З ухвали суду першої інстанції не можна зрозуміти чи були взагалі матеріали провадження предметом дослідження, оскільки ніяких посилань на якісь докази і аркуші справи ухвала суду не містить. Зокрема, матеріали, які направлені в апеляційний суд не містили копій:
1) протоколу про затримання, на підставі якого суд може встановити точну дату затримання;
2) клопотань прокурора і ухвал про обрання та продовження запобіжного заходу під час досудового слідства і судового розгляду з журналами судових засідань і технічними носіями, на підставі яких можна оцінити те, чи виконав прокурор та суд вимоги ст. 184 та ч. 3 ст. 199 КПК України щодо викладення обставин, які обумовлюють таке рішення;
3) даних щодо особи обвинуваченого, згідно вимог п. 3 - 10 ст. 178 КПК;
Колегія суддів погодилась із рішенням суду першої інстанції, не маючи у своєму розпорядженні всіх необхідних документарних даних.
Відсутність цих даних не дає можливості перевірити підстави для продовження строків тримання під вартою і визначити чи не утримується особа під вартою понад розумні строки.
Це нівелює призначення суду апеляційної інстанції, який повинен у випадку порушення прав особи, їх відновити. А тут і з`ясувати неможливо чи були порушення прав і розумних строків чи ні.
5. Рішення про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою, яке не обґрунтоване посиланнями на обставини, які були перевірені під час апеляційного провадження не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, вмотивованості і порушує приписи ч. 3 ст. 5 та ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини.
У цій ситуації апеляційний суд повинен був би скасувати рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою і постановити нове про обрання іншого запобіжного заходу або про продовження строків тримання під вартою - залежно від досліджених у судовому засіданні обставин і доказів, які їх підтверджують.
При цьому, для ухвалення нового рішення про продовження строків тримання під вартою потрібно мати в розпорядженні апеляційного суду указані в п. 4 документарні дані.
У противному випадку виходить так, що апеляційний суд заплющує очі на недоліки провадження і «дообґрунтовує» необґрунтоване рішення суду першої інстанції тільки з-за того, що суд першої інстанції не надав із якихось своїх причин необхідні документарні дані для дослідження їх під час апеляційного перегляду.
Суддя ОСОБА_1