ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1514/20 Справа № 192/130/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

про залишення без задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року відмовлено в задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним.

В апеляції:
- захисник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.
В обґрунтування вказує, що засуджений мав три стягнення у 2015 році та одне у 2017 року, що не свідчить про порушення режиму відбування покарання протягом всього періоду відбуття покарання. Вказує, що ці стягнення погашені за спливом часу. Також зазначає, що засуджений з 2018 року позитивно зарекомендував себе, у 2018 році проходив навчання в Солонянському навчальному центрі № 21, протягом 2018-2019 років мав шість заохочень. Також вказав, що засуджений приймає участь в самодіяльних організаціях та приймає участь в суспільному та побутовому житті отряду. Крім цього, зазначає, що засуджений з першого для перебування в установі працевлаштований в цеху налагоджувачем станків, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину та матір пенсіонерку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За роз`ясненнями згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

За положеннями ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому, згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений відбув певну частину покарання та став на шлях виправлення.
При апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.
Згідно довідки по особовій справі, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70, пп. Б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, яким призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.
За ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2019 року ОСОБА_6 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19 січня 2015 року по 21 вересня 2016 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 19 січня 2015 року, кінець строку 17 травня 2022 року.
Згідно характеристики, в установах виконання покарань ОСОБА_6 знаходиться з 30 січня 2015 року. За час перебування у Дніпровському СІЗО характеризувався негативно, допустив три порушення режиму утримання, за що отримав три дисциплінарних стягнення. Заохочень не мав.
В Солонянській ВК № 21 знаходиться з 06 жовтня 2016 року. За час відбування покарання характеризується посередньо. Допустив чотири порушення режиму утримання, за що мав чотири дисциплінарних стягнення, а саме: 21 липня 2015 року у виді догани за передачу через вікно заборонених предметів; 21 вересня 2015 року у виді догани за зберігання гральних карт; 02 грудня 2015 року у виді попередження за намагання встановлення міжкамерного зав`язку; 10 лютого 2017 року у виді догани за надходження в посилці двох сім-карт до мобільних телефонів, які погашені за спливом часу. Також має шість заохочень, які він отримав в період з 23 жовтня 2018 року по 21 січня 2020 року.
Апеляційний суд також зважає на те, що заохочення засуджений ОСОБА_6 за сумлінне ставлення до праці мав не на протязі всього часу відбування покарання, а лише 23 жовтня 2018 року по 21 січня 2020 року, тобто напередодні виникнення у нього права застосування положень ст. 82 КК України. Така часткова вибіркова поведінка не може достатньо впевнено свідчити в період передування права про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а саме до його готовності стати на шлях виправлення.
Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Колегія суддів зважає, що судом першої інстанції також було враховано, що засуджений не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
Крім цього, 04 листопада 2016 року комісією установи ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання під вартою як особі, яка не стає на шлях виправлення. 08 грудня 2017 року комісією установи ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення. 24 квітня 2019 року комісією установи відмовлено ОСОБА_6 в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення.
Посилання засудженого в апеляційній скарзі на участь в самодіяльних організаціях та в суспільному та побутовому житті отряду, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не підтвердилися матеріалами справи.
Факт працевлаштування засудженого в цеху налагоджувачем станків, а також наявність на утриманні малолітньої дитини та матері пенсіонерки, як на це вказує в апеляції засуджений, не є само по собі підставами для можливості заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що засуджений ще не зовсім став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч. 3 ст. 82 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення з викладених в апеляційній скарзі мотивів, у зв`язку з чим, в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року про відмову в задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4