справа № 274/1109/20
провадження № 1-кс/0274/232/20

У Х В А Л А
14.02.2020 р. м. Бердичів
В с т а н о в и в:
Згідно поданого клопотання, слідчий просить накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1841 від 08.05.2019 р., належить ОСОБА_5 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ; на ватний аплікатор зі змивом з керма автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до паперового конверту №1; на ватний аплікатор зі змивом з ручки КПП автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до паперового конверту №2.
Слідство зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим.
Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання просить задовольнити.
Користувач майна ОСОБА_6 в судове засідання не з"явився, на адресу суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання частково, виходячи з таких підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту є збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Слідчим суддею встановлено, що слідчий у клопотанні зазначає, що метою арешту, про який він клопоче, є забезпечення збереження речових доказів.
У такому випадку, відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до цієї норми речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
На підставі вище наведеного, судом встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений 12.02.2020 р. під час огляду місця події, має значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та який був вилучений з метою його збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з тим, ватні аплікатори зі змивами з керма та з ручки КПП автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до паперового конверту №1, №2, які були вилучені 12.02.2020 р. під час огляду місця події, арешт на які також просить накласти слідчий, у своєму клопотанні критеріям речового доказу не відповідають. Так, ватні аплікатори (змиви) не є матеріальними об`єктами, не відповідають принципу належності доказів, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до нього матеріалах не міститься відомостей про те, що вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для цього конкретного кримінального провадження.
Зазначені ватні аплікатори (змиви), що були вилучені при проведенні огляду, не є майном, зазначеним в ст. 170 КПК України, нікому не належать, зберігаються стороною обвинувачення як речові докази, а тому слідчий суддя вважає за можливе збереження вилученого під час огляду без накладення арешту.
Крім того, визначення майна як об`єкта права містить ст. 190 ЦК України. Так, майно - це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. В свою чергу, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).
Таким чином, слідчий суддя констатує, що змиви з керма та ручки КПП автомобіля за умови їх вилучення не відповідають критерію тимчасово вилученого майна, вони не є майном ні в розумінні КПК України, ні в розумінні інших нормативних актів, вказані зразки є речовими доказами, які здобуті слідчим шляхом. Ці зразки здобуті слідчим безпосередньо під час слідчої дії в порядку, визначеному КПК України, без втручання у право власності підозрюваного чи будь-якої іншої особи, а тому будь-яких підстав для їх арешту немає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Отже, враховуючи, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , має значення речового доказу в кримінальному провадженні, а також для встановлення всіх обставин кримінального провадження, з метою збереження речових доказів та проведення криміналістичних експертиз, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
В іншій частині клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити, оскільки ватні аплікатори (змини) не є матеріальними об`єктами та не відповідають принципу належності речових доказів.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-
П о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1841 від 08.05.2019 р., належить ОСОБА_5 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Виконання ухвали покласти на слідчих СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Визначити місцем зберігання арештованого автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , - майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області.
В іншій частині клопотання відмовити.
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1