Дата документу 11.03.2020 Справа № 324/1650/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/289/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/1650/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно)

підозрюваної ОСОБА_7

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Пологівським районним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олександрії Кіровоградської області, громадянки України, з вищою освітою, яка працює директором ТОВ «СВІГ-Бізнес», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці по 13 квітня 2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Апелянт вважає, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також просить врахувати, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, отже, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки слідчим неодноразово вживались заходи до її виклику до Пологівського ВП, що підтверджено відповідними повістками та рапортами слідчого.

Також зазначає, що слідчий суддя, пославшись на наявність у підозрюваної стійких соціальних зв`язків, не взяв до уваги, що ОСОБА_7 на надала жодного документа про те, що вона мешкає разом з дорослим сином та з батьком, яким опікується, що мешкає в орендованій квартирі, яку, як вважає прокурор, вона може покинути в будь-який час, керує декількома підприємствами та отримує заробітну плату в розмірі 15 000 грн.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану та захисника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України, ухвалив рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрювану низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому слідчий суддя врахував наявність доказів, що дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Проте, колегією суддів встановлена наявність порушень вимог КПК України, допущених у ході провадження за клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Так, відповідно до ст. 113 КПК України, процесуальними строками є встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею чи судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватись в установлені КПК України строки.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав законної сили 15 березня 2018 року, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину становить вісімнадцять місяців.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, оскільки його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Із матеріалів провадження вбачається, що кримінальне провадження № 0000166 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2018 року /а.п. 7/.

13 січня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України /а.п. 78-80/.

Отже, виходячи з викладеного, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 09 січня 2020 року та станом на цей час повідомлення про підозру було відсутнє, як і відомості про продовження у даному кримінальному провадженні строку досудового розслідування.

Відповідно до норми, викладеної в абзаці 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Проте, всупереч зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону, 14 лютого 2020 року старший слідчий СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було розглянуто слідчим суддею по суті.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та звернення з клопотанням про застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, були здійснені слідчим поза межами строку досудового розслідування.

Однак, слідчий суддя на дані обставини уваги не звернув та застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід без дотримання вимог закону щодо застосування запобіжного заходу в контексті строку досудового розслідування, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідно до положень ст. ст. 407, 409 КПК України підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 404 КПК України, згідно з якими, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року, якою щодо підозрюваної ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці по 13 квітня 2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: