Справа №639/5163/19
Провадження №1-кп/639/143/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судовий засідань ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5163/19 (в ЄРДР №0001146 від 04.07.2019 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, в силу ч. 1 ст. 88 КК України не маючого судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 21.06.2019р., приблизно о 04 год. 30 хв., перебуваючи біля будівлі магазину «Посад», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Власенко, 5, помітив необачно залишені незачиненими службові двері до приміщень вказаного магазину.

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна чи грошових коштів, які могли знаходитися, як на його думку, у будь-якому із приміщень магазину «Посад».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, безперешкодно увійшов через незачинені на замок службові двері до приміщення магазину «Посад».

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї мети, спрямованої на проникнення до приміщення, яким слід вважати торгівельний зал магазину «Посад», де помітив під прилавком грошові кошти, якими й вирішив таємно заволодіти.

Потім, ОСОБА_4 , перебуваючи у зазначеному приміщенні, оцінивши ситуацію, що склалася, бажаючи довести свій злочинний задум до кінця, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно заволодів вказаними грошовими коштами в сумі 1800 грн., належними раніше йому незнайомій продавчині магазину «Посад» ОСОБА_5 , забравши їх з-під прилавку.

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1800 грн.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_4 показав, що 21.06.2019р., приблизно о 04 годині ранку, він знаходився біля магазину «Посад» в м. Харкові по вул. Власенка, та побачив незачинені службові двері, розташовані позаду магазину. Він зайшов до вказаного приміщення, де нікого не було. При цьому наміру щось придбавати в нього не було. У вказаному приміщенні під прилавком він знайшов грошові кошти в розмірі 1800,00 грн., взяв їх та втік. В подальшому він повернув викрадені гроші потерпілій, відшкодувавши їй шкоду. Свої дії ОСОБА_4 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив і прокурор.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, в якій також зазначила, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має, матеріальну шкоду їй відшкодовано.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_4 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Погоджуючись з вказаною кваліфікацією дій ОСОБА_4 за кваліфкуючої ознакою «вчинення злочину повторно», наданої стороною обвинувачення, суд враховує, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2018р. по справі №640/11043/18 ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами, які мали місце 20.10.2017р.-23.10.2017, 18.01.2018р., 26.02.2018р., 26.03.2018р. та 03.05.2018р.), а також правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 10.07.2018р. по справі №545/3663/16 та від 04.04.2019р. по справі №750/7087/15, відповідно до яких:

-правовий зміст поняття «повторність» передбачає сам факт вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею, або частиною статті Особливої частини КК, або різними статтями КК у випадках, передбачених в його Особливій частині. При цьому для повторності немає значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин, зокрема наявність обвинувального вироку, який набрав законної сили.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працює, дітей на утриманні не має, має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним корисливим тяжким злочином; відношення обвинуваченого до скоєного злочину; кількість епізодів злочинної діяльності один; його конкретні обставини; особу винного; обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також позицію потерпілої.
Водночас, суд також враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочину, будучи визнаним винним вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2018р. у вчиненні ряду епізодів аналогічного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яким йому було призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від його відбування з іспитовим строком, тобто заохочувальні заходи стосовно обвинуваченого не мають належного виховного впливу. При цьому, як вбачається з відповідей Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2019р. та Харківського апеляційного суду від 22.10.2019р., 02.01.2020р. та 06.05.2020р., ОСОБА_4 вказаний вирок не оскаржувався, а апеляційні скарги були подані прокурором та однією з потерпілих.

Отже, заслуговують на увагу висновки, викладені в досудовій доповіді Новобаварського РВ Філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області від 20.09.2019р., що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства через високу імовірність вчинення повторного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому є неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке, з урахуванням вищезазначеного, має бути призначене в мінімальному розмірі, що буде достатнім та необхідним.

Щодо доводів прокурора про необхідність призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, то вони є безпідставними, оскільки, як встановлено судовим розглядом, вирок Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2018р. стосовно ОСОБА_4 на час розгляду даного кримінального провадження не набрав законної сили.

З огляду на викладене, питання щодо визначення ОСОБА_4 остаточного покарання при наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 537 ч. 1 п. 11 КПК після набрання вироками законної сили, що відповідатиме правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 14 травня 2019 року по справі № 710/379/17 та від 18 червня 2019 року по справі № 461/604/18.
При цьому посилання прокурора на роз`яснення, надані в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», не приймаються до уваги суду, оскільки 19.11.2012р. набрав чинності КПК України від 13.04.2012р. № 4651-VI, яким на відміну від КПК 1960 року, визначено, що особа визнається засудженою не після проголошення, а після набрання вироком законної сили. Крім того вказані роз`яснення не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, які відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають бути враховані іншими судами при застосуванні відповідних норм права.
Також при вирішенні відповідного питання не заслуговують на увагу посилання прокурора на положення ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, оскільки вказаним нормативно-правовим актом не регулюється питання призначення покарання, а визначається порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань (ч. 1 ст. 1 КВК України).
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню - диск СD-R із записом з камери відеоспостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження. (т. 2 а.с. 43, 45)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1