Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2334/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2020 смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ярмолинецького райсуду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000287 від 23.10.2019 р.

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, працює молодшою медичною сестрою Ярмолинецької ЦРЛ, розлученої, раніше не судимої, особи з інвалідністю ІІІ групи,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:
22.10.2019 р., близько 15:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на земельній ділянці, яка розташована поруч із її господарством, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту умисно нанесла ОСОБА_6 не менше одного удару дерев`яною палицею у ділянку лівого передпліччя, заподіявши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забою лівого передпліччя, косо-поперечного перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки без зміщення відламків.
Своїми діями, які виразились в умисному нанесенні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В судових засіданнях обвинувачена визнавала, що 22.10.2019 р. між нею та потерпілим виник конфлікт з приводу використання суміжної земельної ділянки, в ході якого вона нанесла два удари ОСОБА_6 по лівій руці дерев`яним коликом, однак ставила під сумнів можливість нанесення потерпілому цими ударами саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень стверджуючи, що ОСОБА_6 міг сам собі нанести перелом.

ОСОБА_4 показала, що знайома із ОСОБА_6 давно, вони перебувають у неприязних відносинах. Земельні ділянки ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 межують із земельною ділянкою площею приблизно 0,04 га, яка не належить жодному з них і належить до земель залізничного транспорту. Цю земельну ділянку тривалий час фактично використовувала сім`я ОСОБА_4 21.10.2019 р. вона почула, що ОСОБА_6 має намір висадити на цій земельній ділянці малину. Тоді вона викликала дільничого, який з`ясувавши, що правовстановлюючих документів на цю ділянку не має ні у неї, ні у ОСОБА_6 , наказав нікому з них цю ділянку не використовувати. Однак, 22.10.2019 р. вона побачила, що ОСОБА_6 вже висадив на цій ділянці малину. ОСОБА_4 почала виривати цю малину. Тоді до неї підбіг ОСОБА_6 і штовхнув її в груди. ОСОБА_4 впала на спину, піднімаючись взяла з землі кілок, яким ОСОБА_9 підв`язував малину та двічі вдарила його по лівій руці. Весь конфлікт тривав приблизно 5-15 хв., почувши який двоє осіб, які проїжджали по вулиці, підійшли до них та наказали ОСОБА_6 її не чіпати. Після цього вона пішла додому.

В судових дебатах вину не визнала стверджуючи, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах. Захисник посилається на те, що до ЄРДР не були внесені відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке мало місце, як стверджується, 23.10.2019 р. близько 15:00 год., а були внесені відомості щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, яке мало місце 22.09.2019 р. о 16:00 год.. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України внесеними до ЄРДР так і не були, а відтак зібрані у подальшому докази є недопустимими.

Однак, вина ОСОБА_4 повністю підтверджується дослідженими у справі доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що земельна ділянка, яка межує із його земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_4 площею 0,04 га з 1982 р. незаконно використовується сім`єю батька ОСОБА_4 .. 21.10.2019 р. ОСОБА_6 посередині цієї земельної ділянки забив колики та посадив малину. Після цього, 22.10.2019 р. близько 15:00 він продовжував садити малину вже на своїй земельній ділянці в АДРЕСА_2 і побачив, як син ОСОБА_4 разом із двома хлопцями стали біля коликів, які він забив на спірній ділянці, а ОСОБА_4 почала виривати малину. ОСОБА_6 намагався її зупинити, але присутні хлопці його з погрозами прогнали. Йдучи на свою земельну ділянку ОСОБА_6 сказав, що зверне увагу правоохоронних органів на незаконність оформлення ОСОБА_4 будинковолодіння в АДРЕСА_3 . Тоді ОСОБА_10 вихопила з землі вбитий ОСОБА_6 . кіл довжиною приблизно 1,3 м. завтовшки з держак від лопати і намагалась двічі вдарити його в область голови. Перший удар він відбив по дотичній, а під другий удар, скерований в голову, він підставив руку. Рука хруснула. Підбігла дружина ОСОБА_6 ОСОБА_11 , почала сваритись, а згодом донька ОСОБА_6 ОСОБА_9 викликала поліцію. На наступний ранок його відвезли в Ярмолинецьку ЦРЛ та зробили рентген. Однак перелом виявили лише через п`ять днів.

Свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_6 є її батьком. Зі школи вона приїжджає як правило о 15:00 15:30 год. Однак, 22.10.2019 р. вона зі школи прийшла раніше. Коли вона вийшла з будинку на подвір`я то побачила на спірній ділянці ОСОБА_4 , двох хлопців та свого батька. О котрій саме годині це відбувалось - не пам`ятає. При розмові її батько спиною вперед відійшов від ОСОБА_4 на декілька кроків і вона побачила, як ОСОБА_4 двічі вдарила палицею батька по руці, цілячись у голову. Прийшовши до хати батько попросив її викликати швидку і поліцію, оскільки рука одразу почала напухати.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона є дружиною ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_9 21.10.2019 р. її чоловік посадив на спірній земельній ділянці малину. 22.10.2019 р. близько 14:30 15:00 год. ОСОБА_4 зайшла на спірну ділянку разом із двома хлопцями, при яких вона почала виривати малину. У цей час ОСОБА_11 садила малину на відстані близько 50 м. від місця події та чула, як хлопці погрожували ОСОБА_6 «намотати проволоку йому на голову», а ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_4 скаргами на незаконне набуття нею будинковолодіння в АДРЕСА_3 . Після цього ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_6 два удари палицею по руці. Відповідно до часу телефонного дзвінка, зазначеного у її мобільному телефоні, подія сталась о 14:55 год..

Свідок ОСОБА_12 показав, що 22.10.2019 р. він разом із знайомим ОСОБА_13 поїхали в с. Нове Село Ярмолинецького району до майстра по ремонту автомобілів до гаражів, розташованих за залізничною колією. Залишивши автомобіль на вул. Залізничній, вони стежкою хотіли перейти через залізничну колію. Проходячи поблизу спірної земельної ділянки він почув, як ОСОБА_6 нецензурно лаявся на адресу ОСОБА_4 , штовхнув її в груди, від чого вона впала, взяла палицю, яка попалась їй під руку і замахнулась на ОСОБА_6 .. Він бачив нанесення одного удару, від якого ОСОБА_6 захистився рукою. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_14 розборонили їх та з`ясували, що конфлікт стався через малину, посаджену на межі.

Покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не доводять, але й не спростовують вини обвинуваченої. Свідок ОСОБА_15 ствердила, що в той день вона не була присутня на місці події, але знає, що ОСОБА_4 спокійна та врівноважена, не конфліктна. ОСОБА_9 знає з дитинства, він наглий, скандальний, судимий за згвалтування. Свідок ОСОБА_16 показав, що 22.10.2019 р. його співмешканка ОСОБА_4 пішла на спірну земельну ділянку. Згодом він побачив, що вона впала на городі, але від чого він не знає бо не бачив. Біля неї у той час стояв ОСОБА_6 .. Коли він підійшов на город, то ОСОБА_9 вже пішов з городу.

Висновком експерта №123 від 26.11.2019 р. (а.к.п. 93-95) підтверджується, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою лівого передпліччя, косо-поперечного перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки без зміщення відламків, які виникли не менш як від однієї дії тупого твердого предмету, яким могла бути дерев`яна палиця чи інший подібний предмет, або при ударі об тупий твердий предмет, падінні ОСОБА_6 з висоти власного зросту та ударі нижньою третиною лівого передпліччя об тупий твердий предмет, по строку свого виникнення можуть відповідати терміну 22.10.2019 р.. Ці тілесні ушкодження по своєму характеру та своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які потягли тривалий розлад здоров`я - понад 21 добу.

Посилання захисника на недопустимість даного висновку експерта як такого, що ґрунтується на медичній документації ОСОБА_6 , відсутній у матеріалах провадження та не відкритій стороні захисту, не заслуговує на увагу. Так, висновок експерта згідно із ст. 101 КПК України є самостійним доказом, який був відкритий стороні захисту. Долучення тих чи інших письмових доказів, у т.ч. тих, на підставі яких робився висновок експерта, належить до дискреційних повноважень сторони обвинувачення. В ході судового розгляду було встановлено, що медична документація, необхідна для складання даного висновку була надана добровільно ОСОБА_6 , а відтак порушення в частині використання персональної інформації відсутні.

Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_9 при огляді надав амбулаторну карту та три рентгенівські знімки. Одразу забою не було видно, оскільки рука була закрита гіпсом, пальці могли рухатись. Перший експертний висновок робився по медичних документах. Перелом починається загоюватись через три тижні, а кісткова мозоль може рости кілька місяців. На первинному рентгені було видно певний артефакт, однак повна клінічна картина не була видна. В ході загоєння, по кістковій мозолі з`ясувався, факт перелому. Те, що рентгенівські знімки належать ОСОБА_6 є безспірним, бо вони анатомічно співпадають. Те, що внаслідок використання руки тріщина могла розійтись, на тяжкість тілесних ушкоджень не впливає, оскільки перелом був. Ствердив, що дані тілесні ушкодження не могли виникнути 22.09.2019 р., а виникли 22.10.2019 р..

Факт нанесення ОСОБА_4 . ОСОБА_6 двох ударів дерев`яною палицею в ділянку лівого передпліччя на спірній земельній ділянці підтверджується також протоколами слідчого експерименту від 05.11.2019 р. за участю ОСОБА_11 (а.к.п. 42-46), ОСОБА_4 (а.к.п. 72-77) та від 07.11.2019 р. за участю ОСОБА_6 (а.к.п. 27-31).

В судовому засіданні обвинуваченій та потерпілому було пред`явлено фототаблицю до протоколу огляду палиці від 23.10.2019 р. (а.к.п. 22-25) і обоє визнали ту саму палицю (однак, потерпілий на зображенні більшого масштабу, а обвинувачена на зображенні меншого масштабу). Зазначеним спростовуються посилання захисника на недоведеність використання саме цієї палиці обвинуваченою, оскільки ця палиця не була вилучена при огляді місця події, а передана працівникам поліції потерпілим на наступний день. При огляді речового доказу дерев`яної палиці обвинувачена заперечила факт використання саме її, однак, саме ця палиця була оглянута, вилучена та поміщена у встановленому порядку у відповідний пакет протоколом огляду від 23.10.2019 р., відповідає її зображенню у фототаблиці.

Посилання захисника на невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене 22.10.2019 р. о 15:00 год., кваліфіковане за ч. 1 ст. 122 КК України, а внесення відомостей лише про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене 22.09.2019 р. о 16:00 год., на думку суду не свідчить про недопустимість доказів обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_18 показав, що протокол прийняття заяви був складений 22.10.2019 р., про що і зазначено у ньому, однак, по тексту протоколу щодо дати вчинення діяння помилково зазначено дату 22.09.2019 р.. Чому саме ця дата там зазначена, пояснити не міг, посилаючись на помилковість.

Відповідно, ця помилка перейшла й в інші документи, як-от доручення та повідомлення про початок досудового розслідування. Водночас, у подальших процесуальних документах, як-от постанові про доручення розслідування, дата зазначена належно.

Ч. 2 ст. 214 КПК України зазначає, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ця вимога була дотримана, а те, що у подальшому з висновку експерта від 26.11.2019 р. з`ясувалось, що тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості, а не до легких тілесних ушкоджень, не впиває на правомірність дій органу досудового розслідування. Постановою від 27.11.2019 р. було перекваліфіковано кримінальне правопорушення та внесено відомості про це до ЄРДР (а.к.п. 96-97) та складено повідомлення від 27.11.2019 р. про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (а.к.п. 98-100). Неповнота чи неточність на думку сторони захисту при складанні певних процесуальних документів на досудовому слідстві не впливає на доведеність вини обвинуваченого.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до злочинів середньої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 38, а.к.п. 60), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Враховується, що обвинувачена досягла пенсійного віку, є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Обтяжуючих обставин не встановлено. Зазначена в обвинувальному акті пом`якшуюча обставина щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження, оскільки обвинувачена свою вину заперечила. Пом`якшуючою обставиною є добровільне часткове відшкодування потерпілому шкоди.

Враховуючи, що згідно із ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, виходячи з санкції ч. 1 ст. 122 КК України суд прийшов до висновку про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого покарання, ніж позбавлення волі в силу ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК України, які не допускають призначення покарання у виді виправних робіт та обмеження волі до осіб, які досягнули пенсійного віку.

При цьому, враховуючи, що обвинувачена раніше не судима, працевлаштована, є особою з інвалідністю ІІІ групи, суд вважає, що виправлення і перевиховання можливе без відбування покарання та вважає можливим застосування до неї ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілим подано цивільний позов у кримінальній справі, у якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченої 128,58 грн. майнової шкоди та 30000 грн. моральної шкоди.

Обвинувачена цивільний позов визнала частково. Повністю визнавши цивільний позов в частині майнової шкоди, в частині моральної шкоди позов не визнала. 26.02.2020 р. обвинуваченою добровільно відшкодовано потерпілому заявлену суму майнової шкоди, а тому в цій частині у цивільному позові слід відмовити.

Потерпілий просить стягнути з обвинуваченої 30000 грн. моральної шкоди.
Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується, що протиправна поведінка обвинуваченої була спровокована незаконними діями самого потерпілого та стала наслідком захисту обвинуваченою своїх уявних прав на чужу земельну ділянку від потерпілого. Враховується й тяжкість і характер тілесних ушкоджень, пов`язані із цим не значні зміни в реалізації потерпілим своїх можливостей. Так, перелом зміг бути виявлений лише після утворення кісткової мозолі, а експерт показав, що потерпілий, хоча і відчував біль, не був позбавлений можливості використовувати руку у повсякденній діяльності. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, обставини, за яких було спричинено моральну шкоду, суд вважає обґрунтованою суму моральної шкоди 5000 грн..

З цих підстав, цивільний позов слід задовольнити частково. Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити їй покарання у виді 1 рік і 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 16.11.2000 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) 5000 грн..
В частині решти вимог цивільного позову відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Речовий доказ дерев`яну палицю, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Ярмолинецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1