Справа №459/1640/18
Провадження № 1-кп/459/49/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області
в складі : головуючого - судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді кримінальне провадження №0000800 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Джезказган, Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з освітою середньою, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 11 травня 2018 року близько 21.00 год., перебуваючи у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_7 , умисно наніс останньому удар кухонним ножем в область поперекової ділянки, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді рани в поперековій ділянці зліва, що відноситься то легкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав. Вказав, що 11 травня 2018 року близько 21.00 год. у будинку, де він проживає із своєю сім`єю, по АДРЕСА_1 , у нього виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_7 , який являється сином його дружини. Останній прийшов до нього в дім. Між ними виникла сварка. Останній став ображати його. Після чого вони зайшли на кухню, де він взяв кухонний ніж та поранив його. У вчиненому щиро кається.

Крім того вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 у суді пояснив, що обвинувачений являється його вітчимом. Між ними постійно викали сварки. 11 травня 2018 року близько 21.00 год. він зайшов у будинок по АДРЕСА_1 , в якому проживала мама із сім`єю. Знаходився в залі, бавився із племінницею. ОСОБА_4 забіг в кімнату і почав сварку. Після цього він пішов на кухню випити води. За ним зайшов обвинувачений, вони продовжили сварку, під час якої ОСОБА_4 вдарив його ножем у спину в область поясниці. Він став телефонувати у поліцію, але не додзвонився. Тоді попросив свого дядька завезти його у лікарню.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що являється дружиною обвинуваченого та сестрою потерпілого. 11 травня 2018 року близько 21.00 год. вона була в лікарні. До неї подзвонила дочка, просила приїхати. По дорозі додому вона дізналась, що її чоловік вдарив ножем сина. Між її чоловіком і сином інколи виникали конфлікти, деколи вони сварились.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що знайомий з потерпілим, він являється його швагром. 11.05.2018 близько 21.00 год. він зателефонував до нього і попросив завезти його в лікарню. Він відразу приїхав у будинок по АДРЕСА_1 , забрав його та доставив у приймальний покій Червоноградської лікарні, де йому наддали медичну допомогу. Пізніше він дізнався, що обвинувачений вдарив його ножем під час конфлікту.

Із заяви від 11.05.2018 встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся із заявою про вчинення щодо нього злочину його вітчимом ОСОБА_4 (а.с.91).

З протоколу огляду місця події від 11.05.2018 та фототаблиці до нього встановлено, що місцем події являється будинок по АДРЕСА_1 , де в кухні знаходилось дві плями крові. В ході огляду виявлено та вилучено кухонний ніж з металевою ручкою (а.с.93-100).

З постанов про визнання речовим доказом та прилучення до матеріалів кримінального провадження від 12.05.2018 встановлено, що кухонний ніж з металевою ручкою та два зіскоби речовини бурого кольору визнано речовими доказами та прилучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.103,105).

З висновку експерта №74/2018 від 18.05.2018 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді рани в поперековій ділянці зліва, яка утворилась від контакту із гострим предметом із колюче-ріжучими властивостями, могла виникнути 11 травня 2018 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження (а.с.108).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 та відеозапису до нього встановлено, що обвинувачений у присутності двох понятих на місці події показав, як під час конфлікту наносив удар ножем потерпілому (а.с.110,111).

Вирішуючи клопотання захисника про визнання доказів недопустимими, суд дійшов до наступного.

Зокрема захисник обвинуваченого просить визнати недопустимим висновок судово-медичного експерта №74/2018 від 18.05.2018, оскільки експертом досліджувалась медична карта потерпілого ОСОБА_10 , яка здобута з порушенням порядку передбаченого кримінальним процесуальним законодавством, так як органом досудового розслідування у встановленому законом порядку (через тимчасовий доступ до речей та документів) не вилучався оригінал такої медичної карти та не скеровувався експерту для проведення експертизи.
З наведеним суд не погоджується з наступних підстав.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі статей 3, 56 КПК потерпіла є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 84 вказаного Кодексу показання потерпілої є процесуальним джерелом доказу.

Отже, виходячи із законодавчих норм, потерпіла наділена правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпіла не згодна надати наявні в її розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.

Крім того, у силу ч. 2 ст. 242 вказаного Кодексу призначення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим.

Зазначений висновок було викладено також у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.01.2020 (справа №754/14281/17).

Крім того, захисник обвинуваченого просив визнати недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки в дослідженому протоколі слідчого експерименту докладно не викладено умови і результати його проведення, а лише зазначено, що хід проведення слідчого експерименту зафіксовано за допомогою безперервної відеозйомки. Однак вважає, що використання під час проведення слідчого експерименту технічних засобів фіксації не звільняє особу, яка проводить слідчу дію від виконання вимоги про детальне зазначення результатів слідчого експерименту у протоколі про його проведення.
Оглянувши в судовому засіданні вище згаданий протокол та відеозапис слідчого експерименту, судом було встановлено, що обвинувачений підтвердив факт вчинення даного кримінального правопорушення. Суд визнає даний доказ допустимим і належним, так як судом встановлено, що такий отриманий належним суб`єктом отримання доказів, із законного процесуального джерела доказів, у належному процесуальному порядку отримання доказів, із належною фіксацією ходу і результатів слідчих дій відповідно до вимог ст. 86 КПК України. Неповне текстове оформлення протоколу проведення слідчого експерименту не є суттєвим порушенням, та не тягне за собою очевидної його недопустимості.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Вина обвинуваченого в тому, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину.

Щире каяття у вчиненому, як обставини ,що пом`якшують його покарання.

Обставин які б обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Разом з тим суд враховує і особу обвинуваченого, що є людиною середнього віку, вперше судиться, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, являється пенсіонером, інвалідом ІІІ групи з приводу професійного захворювання.

Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності суд дійшов до висновку ,що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливе при застосуванні до обвинуваченого покарання у виді штрафу.

Керуючись ст..ст.373,374,376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, що є письмовими документами та цифровими дисками, відповідно до ст.100 КПК України залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий:ОСОБА_1