Справа №463/2778/20
Провадження №1-кс/463/1651/20
У Х В А Л А

30 березня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 , що погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 06 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, зокрема у одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а саме 28.03.2020 біля 13.45 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання попередньої домовленості, отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 450 доларів США за сприяння в переміщенні тютюнових виробів через державний кордон України шляхом надання службової інформації щодо охорони державного кордону. 28 березня 2020 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Слідство вважає, що з врахуванням інкримінованого останньому особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування,

незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому, наявні обґрунтовані підстави вважати, що застосування щодо нього такого виду запобіжного заходу як домашній арешт забезпечить його належну процесуальну поведінку та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження. Застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливлює запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність обрання домашнього арешту є обґрунтованою та підтверджується зібраними у справі доказами. Пояснив, що підозрюваний співпрацює із слідством, а тому необхідності обирати більш суворий запобіжний захід підстав не має. Разом з тим, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу також не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просить клопотання задоволити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечили. Разом з тим, разом зтим вважають, що діяння не правильно кваліфіковано за ч.3 ст. 368 КК України оскільки ОСОБА_5 не вимагав кошти.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000022 від 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 28 березня 2020 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від З0 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному. Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зокрема: допитами свідків, протоколом затримання та особистого обшуку і вилучення коштів, протоколом освідування особи, а також іншими зібраними органом досудового розслідування доказами.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється слідчими органами у вчиненні тяжкого злочину та до нього може бути застосовано виключно покарання у виді реального позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки йому інкримінується вчинення тяжкого злочину за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, останній є працівником правоохоронного органу, проходив службу на кордоні, а тому має належну підготовку і знання щоб покинути країну, в тому числі поза пунктом пропуску , окрім того його сім`я володіє відповідними коштами, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності він може переховуватись і на території України.

Окрім того, суд погоджується із доводами слідства, що підозрюваний, який проходить строкову військову службу на посаді патрульного відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на даний час займає посаду патрульного відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема свідка ОСОБА_8 , а також інших співробітників прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема можливість схилення працівників структурних підрозділів вищевказаних установ, що не є свідками по провадженню, однак мають доступ до документів, які мають суттєве значення по кримінальному провадженню або вплинути на інших осіб, що за своїми посадовими обов`язками мають доступ до документів, що безапеляційно доводять вину підозрюваного, на їх знищення, зміну, спотворення, або переховування будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, вважаю обґрунтованим ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 маючи довірливе ставлення до нього з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , може використовувати свій особистий вплив на осіб, які були свідками вчинення та продовження вчинення злочину, шляхом їх залякування підкупу чи повідомлення компрометаційних матеріалів, з метою зміни їх свідчень, схилення до дачі неправдивих показів, оскільки у випадку застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваного фактично не можливо буде ізолювати останнього від спілкування з даними особами.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, та беручи до уваги, що на даний момент досудове розслідування триває, не всі свідки допитані, з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків визначених ст.177 КПК України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, інших осіб, які також можуть підозрюватися у скоєнні інкримінованих дій, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прихожу до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, а тому щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При цьому суд враховує, що підозрюваний є військовослужбовцем, місце для домашнього арешту знаходиться по місцю розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не місці несення служби де йому інкримінується скоєння злочину і за твердженням прокурора, адміністрація прикордонного загону має приміщення для утримання підозрюваного під арештом.

Керуючись вимогами статей 176-179, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання слідчого задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце тимчасового проживання: АДРЕСА_2 (Мукачівський прикордонний загін)

Строк дії ухвали становить два місяці з часу затримання 28 березня 2020 року о 14:11 год. по 27 травня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1