Ухвала

30 січня 2020року
м. Київ
справа № 542/1814/17

провадження № 51-744 ск 19
Верховний Суд колегією суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000445,
встановив:
13 січня 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4, п. 5 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду захисник ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПКне дотримався та недоліків в повному обсязі не усунув.

Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так,ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року захисник ОСОБА_4 просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, проте подана скарга містить формальні посилання на підстави для скасування судового рішення із наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній не зазначено, яких саме істотних порушень кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПКдопустився суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , які можуть бути предметом касаційного розгляду.
Серед іншого захисник вказує на невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, зарезультатами скасування судового рішення касаційний суд призначає новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, або закриває кримінальне провадження.
З урахуванням зазначеного, прохання захисника ОСОБА_4 щодо результатів розгляду касаційної скарги, не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК, оскільки останній чітко не зазначив вимогу до касаційного суду щодо подальшого руху кримінального провадження, після скасування оскаржуваних судових рішень.
Вказане позбавляє можливості встановити позицію захисника щодо результатів касаційного розгляду.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, касаційна скарга захисника підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3