Справа №592/4426/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/245/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2020 року про відмову в накладенні арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

06 квітня 2020 року слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «Камаз 5511», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля в кількості 2 шт., які перебувають у володінні ОСОБА_9 .

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що у слідства є сукупність підстав вважати, що вилучені речі (зокрема транспортний засіб «Камаз 5511», днз. НОМЕР_1 ) являються знаряддями вчинення злочину та ймовірно із використанням вказаного автомобіля могли бути скоєні аналогічні злочини (зокрема крадіжки з території ПАТ «Сумихімпром» та ін. підприємств), а тому для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою встановлення походження вказаного майна, перевірки його по наявних обліках та прийняття процесуального рішення.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2020 року в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно було відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вищезазначене майно.

При цьому вказує на те, що слідчим суддею не було враховано необхідність проведення експертних досліджень та інших слідчих дій, необхідних для встановлено істини по даному кримінальному провадженню.

Зазначає, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт автомобіля може в подальшому перешкодити стягненню шкоди з власника транспортного засобу на користь потерпілої, оскільки перебуваючи на зберіганні поза межами спеціального майданчика, автомобіль може використовуватися як його власником, так і іншими уповноваженими ним особами на власний розсуд, в тому числі змінити власника, виїхати з території України, тощо.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури до апеляційного суду не з`явився, направив клопотання, що слухали справу без його участі, подану апеляційну скаргу підтримав, за таких обставин апеляційний розгляд проведено без участі апелянта, що узгоджується з ч.4 ст.405 КПК України.

Тому заслухавши суддю-доповідача, доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положенням ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 70 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Сумського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2020 за №0001141 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.п. 4).

03.04.2020 слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Суми, вул. Воєводіна, 27. У ході огляду були виявлено та вилучено транспортний засіб «Камаз 5511», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля в кількості 2 шт.

Постановою слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , вилучений під час огляду місця події транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключі від вказаного автомобіля, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001141 від 03.04.2020 (а.п. 15-16).

Відповідно до довідки ПрАТ «Сумська автобаза №1» від 08.04.2020, транспортний засіб Камаз 54112 (самоскид), д.н.з. НОМЕР_1 перебуває на балансі ПрАТ «Сумська автобаза №1» і є його власністю (а.п. 22).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя виходив з того, що з часу вилучення та поміщення транспортного засобу на штраф-майданчик, жодної слідчої дії щодо даного автомобіля проведено не було, слідчим не доведено достатніми доказами, яке значення для слідства має вищевказане майно, які є ризики того, що це майно як речовий доказ може бути приховане, пошкоджене, втрачене чи знищене його власником чи користувачем. Також слідчим суддею було враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Проте, як правильно встанови слідчий суддя, слідчим в клопотанні не було належним чином обґрунтовано необхідності накладення арешту на тимчасово вилучені під час огляду місця події транспортний засіб, технічний паспорт на нього та ключі від автомобіля, зокрема, що існують ризики їх приховування, пошкодження чи псування знищення власником майна. Необхідність повного, всебічного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та встановлення відповідність вилученого майна критеріям, що пред`являються речовим доказам, не є достатніми підставами, в розумінні ст. 170 КПК України, для накладення на них арешту та обмеження власника в їх використанні.

Також, виходячи з положень ст. 170 КПК України, не є підставою для накладення арешту на майно необхідність встановлення походження майна, перевірка його по базам даних, на що вказує слідчий в поданому ним клопотанні.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження, в подальшому, може перешкодити стягненню шкоди з власника транспортного засобу на користь потерпілої, то їх колегія суддів визнає безпідставними.

Зокрема, в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що до вчинення злочину, яке розслідується в рамках даного кримінального провадження, причетний власник майна на яке слідчий просить накласти арешт ПрАТ «Сумська автобаза №1» або, в силу закону, дане товариство несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану особою, яка його вчинила.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що слідчий, звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням, взагалі не обґрунтовував необхідність накладення арешту забезпеченням відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги зі змінами та доповненнями колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні, задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 про арешт транспортного засобу «Камаз 5511», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключів від вказаного автомобіля в кількості 2 шт., які перебувають у володінні ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4