Справа № 626/553/17
провадження № 1-кп/632/16/20

У Х В А Л А

12 лютого 2020 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,представника потерпілих адвоката ОСОБА_17 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ст. 257 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, а також у зв`язку із тим, що ризик, який в тому числі був підставою для обрання та продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, не зменшився та продовжує існувати.

Представник потерпілих ОСОБА_18 погодився із прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив звільнити його з-під варти.

Захисник ОСОБА_12 підтримав доводи ОСОБА_6 та просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки вважає його необґрунтованим, та застосувати до його підзахисного більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_14 також проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що ризик прокурором не доведений. При цьому захисник зауважила, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце мешкання, працював, за місцем роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки і стабільне джерело доходу від ведення підсобного господарства.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_16 проти задоволення клопотання прокурора заперечувалита просили змінити обраний йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 із клопотанням прокурора не погодився, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_13 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив змінити обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд доходить наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

01 листопада 2016 року слідчим суддею Красноградського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_10 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 грудня 2016 року.

Також слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області 02 листопада 2016 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .

У подальшому строки дії вказаного запобіжного заходу щодо обвинувачених кожного окремо, неодноразово продовжувалися слідчими суддями та судом, останній раз 23 грудня 2019 року.

Підставами для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу стала обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 тяжких та особливо тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Статтею 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також, з положень ст. 199 КПК України випливає, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, враховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до приписів ст. 194 КПК України, під час розгляду вказаного питання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені пунктами 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннямист. 178, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу обвинуваченого та визначені у пунктах 1 - 12 частини 1 вказаної статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

ОСОБА_6 , який має постійне місце мешкання татрьох неповнолітніх дітей, обвинувачується у вчиненнітяжкого та особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання, максимальна санкція яких становить п`ятнадцять років позбавлення волі - ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а також у вчиненні злочину, передбаченого ст. 257 КК України, зокрема, у тому, що він є організатором банди, крім того, у суду відсутні дані про наявність у нього джерел для існування.

ОСОБА_7 , хоча й має постійне місце проживання, проте за відсутності даних про наявність джерел для існування і міцних соціальних зв`язків,обвинувачується у вчиненні низки особливо тяжких злочиніву складі банди, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ст. 257 КК України, за які передбачене покарання, максимальна санкція яких становить п`ятнадцять років позбавлення волі.

ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні низки особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України, вчинених у складі банди, за які передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, також має постійне місце проживання, однак не має стабільних джерел для існування, крім того, у суду відсутні дані щодо наявності у нього міцних соціальних зв`язків.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України особливо тяжких злочинів, за які передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, при цьому у суду відсутні дані щодо джерел його існування та наявності міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи наведене, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, а також те, що судовий розгляд триває, докази у кримінальному провадженні ще у повному обсязі не досліджені, в світлі чого ризик переховування від суду, який виправдовує тримання обвинувачених під вартою і був однією із підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, не зменшився тапродовжує існувати.

З метою запобігання наявному ризику щодо кожного з обвинувачених, забезпечення їх належної процесуальної поведінки під час судового розгляду, а також виконання ними процесуальних рішень у справі, суд доходить висновку про доцільність продовження раніше застосованого щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Щодо можливості запобігання наявному ризику шляхом застосування до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, у тому числі й домашнього арешту, то суд з урахуванням даних, які характеризують обвинувачених, тяжкості злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, стану здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування вказаних осіб під вартою, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявному ризику.

Крім того, суд, приймаючи до уваги, на виконання вимог ст. 178 КПК України, дані про особи обвинувачених, не визнає їх на даному етапі такими, що збільшують довіру до них настільки, щоб ризик переховування з їх боку вважати менш значимим.

Оскільки клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та доводи в їх обґрунтування спростовуються наведеними вище висновками суду, то у задоволенні вказаних клопотань слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177,183, 194, 331, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто по 11 квітня 2020 року, включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, тобто по 11 квітня 2020 року, включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, тобто по 11 квітня 2020 року, включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 днів, тобто по 11 квітня 2020 року, включно.

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Копії ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1