Справа №635/2636/20
Провадження №1-кс/635/752/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року сел.Покотилівка Харківського району Харківської області
Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

07 травня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме - автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 112 CDI, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном з визначенням місця його зберігання на подвір`ї Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 34.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 01 травня 2020 року близько 15 години 30 хвилин на автошляху Київ-Харків-Довжанський поблизу розвороту в сел.Коротич Харківського району Харківської області мало місце зіткнення автомобіля марки Daewoo Sens, державний номер НОМЕР_4 , та автомобіля марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , в результаті чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.

Відомості про вказаний факт дорожньо-транспортної пригоди було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

01 травня 2020 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, проведеного невідкладно у зв`язку з необхідністю встановлення причин скоєння кримінального правопорушення, на автошляху Київ-Харків-Довжанський поблизу розвороту в сел. Коротич Харківського району Харківської області було вилучено автомобіль марки Mercedes-Benz Vito, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 , який було поміщено на подвір`я Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 34.

Органом досудового розслідування встановлено, що власником тимчасово вилученого автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор вважає, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, передбаченимч.2 ст.167 КПК України, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, як речовий доказ необхідний для проведення експертиз, тому просив накласти на нього арешт та, оскільки положеннями ст.100 КПК України та постанови КМУ №1104 від 19.11.2012 не передбачена можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження, просив визначити місцем зберігання вилученого майна подвір`я Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 34.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, зазначив, що вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, на підтвердження чого надав постанову слідчого СВ Люботинського ВП ГУНП у Харківській області від 02 травня 2020 року.
Володілець майна ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_12 , який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду письмове клопотання, в якому заперечував проти задоволення клопотання, просив передати вилучений автомобіль Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_6 , оскільки на даний час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, також не виключається можливість завдання пошкоджень автомобілю сторонніми особами, тому вважає подальше зберігання автомобіля в таких умовах неможливим. Посилаючись на п.1 ч.6 ст.100 КПК України та враховуючи, що власник автомобіля ОСОБА_6 не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, просив застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту передати автомобіль на відповідальне зберігання .

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання приходить до такого висновку.
Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Враховуючи викладене положення ст. 171 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчий при зверненні до суду з клопотанням про арешт майна засобами поштового зв`язку 04 травня 2020 року не порушив, передбачений КПК України строк для звернення із клопотанням про арешт майна до суду.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів клопотання у провадженні слідчого відділу Люботинського відділення Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 травня 2020 року близько 15 години 30 хвилин на автошляху Київ-Харків-Довжанський поблизу розвороту в сел. Коротич Харківського району Харківської області за участю автомобіля Daewoo Sens, державний номер НОМЕР_4 та автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , в результаті чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.

Зі змісту протоколу огляду місця події вбачається, що 01 травня 2020 року під час огляду місця події на автошляху Київ-Харків-Довжанський поблизу розвороту в сел. Коротич Харківського району Харківської області було вилучено автомобіль марки Daewoo Sens, державний номер НОМЕР_4 , та автомобіль Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , які поміщено на подвір`я Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області.
Постановою слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_13 від 02 травня 2020 року автомобіль Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020
Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучений в ході огляду місця події автомобіль Mercedes-Benz Vito 112 CDI, державний номер НОМЕР_1 , може зберегати на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення,. передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність проведення експертного дослідження, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.
Така шкода може виразитись у приховуванні, пошкодженні, знищенні, відчуженні речового доказу, що унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.
Існують ризики того, що у разі незастосування арешту майна може мати місце відчуження, зміна, перероблення, пошкодження, передання вказаного майна іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Щодо доводів представника володільця майна адвоката ОСОБА_12 щодо можливості передачі вилученого транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_6 з підстав того, що він не є обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні та, що відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, слідчий суддя зазначає наступне.
На підставі наданих стороною обвинувачення доказів слідчим суддею встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , дійсно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки за його участю мала місце дорожньо-транспортна пригода, відомості про яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020, у зв`язку із чим цей транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 КПК України, накладення на нього арешту можливе навіть якщо його власнику не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті є формою забезпечення доказів та самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, тому, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Слідчий суддя зазначає, що оскільки накладення арешту на майно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення або відчуження у даному випадку є необхідним для проведення судових експертиз, що не виключає у подальшому можливості звернення власника майна до слідчого судді або суду в порядку ч.1 ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна, якщо у застосуванні такого заходу відпаде потреба.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучений вищевказаний транспортний засіб має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом із тим щодо клопотання слідчого в частині визначення слідчим суддею місцем зберігання автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 , подвір`я Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м.Люботин, вул. Слобожанська, 34, та клопотання представника володільця майна про передачу вказаного автомобілю на відповідальне зберігання його власнику, що, на його думку, буде найменш обтяжливим способом арешту майна, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вказане питання не належить до компетенції слідчого судді, оскільки, як вбачається з аналізу положень ч.5 ст.173 КПК України при постановленні ухвали про арешт майна до повноважень слідчого не належить визначати місце зберігання доказів, та зауважує, що положеннями ч.2 ст.100 КПК України передбачено, що зберігання речових доказів здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України, тобто належить до компетенції слідчого, а також звертає увагу на те, що місце зберігання майна за своєю суттю не є способом арешту майна в розумінні положень Глави 17 КПК України, а тому може розглядатись як наймеш обтяжливий спосіб арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, - ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 02.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене 01 травня 2020 року під час огляду місця події майно, а саме - автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 112 CDI, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали у порядку ст.175 КПК України доручити слідчому та прокурору. Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1