Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/2059/19
УХВАЛА
Іменем України

24 грудня 2019 року Крижопільский районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль, Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубинка, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області та до засудження жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, до засудження не працюючого, раніше не судимого:
про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2019 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 умовно - дострокове звільнення. По даній справі ОСОБА_4 засуджений 19.01.2016 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.
Своє клопотання мотивує тим, що відбув необхідний термін покарання для умовно дострокового звільнення, під час якого довів своє виправлення. Просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є передчасним, засуджений не довів свого виправлення.
Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.
Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 19.01.2016 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 06.06.2016 року вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.01.2016 року залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 14 по 17 липня 2015 року включно і з 19.01.2016 по 06.06.2016 року включно.
Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 20.03.2019 року невідбута частина покарання замінена на більш м`яке обмеження волі.
Зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру, а саме 4 місяці3 дні.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 19.01.2016 року.
Станом на 24 грудня 2019 року ОСОБА_4 відбув 4 роки 8 місяців 3 дні призначеного судом покарання, що становить 2/3 частини призначеного строку покарання.
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 19.01.2016 року. З 21.01.2016 року по 12.08.2016 року перебував у Хмельницькому СІЗО, режим утримання не порушував, стягнень не мав, один раз заохочувався правами начальника установи. З 12.08.2016 по 02.12.2019 року відбував покарання в Менській ВК № 91 за час відбування покарання 1 раз допустив грубе порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. З 02.12.2017 по 20.03.2017 року перебував у Хмельницькому СІЗО режим утримання не порушував, стягнень та заохочень немав. З 20.03.2017 року по 23.07.2017 року відбував покарання в Менській ВК № 91 за час відбування покарання стягнень не мав, два рази заохочувався правами начальника установи.
З 23.07.2019 року відбуває покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)». По прибуттю в установі після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених був працевлаштований різноробочим в господарській обслузі установи. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Проявляє соціально корисну ініціативу, приймає участь в суспільному житті відділення. Намагається санітарний стан житлового приміщення підтримувати в належному вигляді, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться відповідно, використовує їх за призначенням, завжди здійснює за ними належний догляд. Законні вимоги персоналу виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. Готовності до самоскерованої соціально-правомірної поведінки не проявляє.
Участь в заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення».
Вину в скоєному визнає, розкаюється в скоєному діянні. На профілактичному обліку установи не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами не має.
З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_4 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лишепісля повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Оскільки твердження ОСОБА_4 про те що, він довів своє виправлення, не узгоджується з висновком адміністрації установи, поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 довів своє виправлення, оскільки, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, те що має одне стягнення та наявність загалом 5 заохочень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 21.04.2022 року, перебування засудженого у виправному центрі, як вбачається з матеріалів справи, є не тривалим, та на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень, тому у суду немає впевненості в подальшій правослухняній поведінці засудженого.
Суд находить, що вищевказані обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.
Суддя