ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/2315/19
Провадження № 11-сс/818/74/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою рахувати з 11-40 год. 11.12.2019 року.
Строк дії ухвали до 07.02.2020 року.
Розмір застави визначено в сумі 168 160 гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р № 6674 в ДКСУ м. Київ, до сплину терміну тримання під вартою.
Розяснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Розяснено, що у разі внесення застави буде покладено на підозрюваного наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
-не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу слідчого, прокурора,суду;
-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Комінтернівського районного суду м. Харкова.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрювана вважається такою, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснено ОСОБА_9 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
Застава, не звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою (а.с.62-63).
Як зазначено в ухвалі слідчим суддею до Комінтернівського районного суду м. Харкова 13.12.2019 року надійшло клопотання слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , в якому він просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, строком на 60 днів.
Крім того слідчим суддею зазначено, що до початку розгляду питання про обрання запобіжного заходу захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 заявив усне клопотання в порядку ст. 206 КПК України про визнання затримання ОСОБА_9 незаконним, посилаючись на відсутність підстав, передбачених п.п. 1,2 ст. 208 КПК України. Зокрема, зазначає, що підозрювану було затримано не безпосередньо після вчинення злочину, а за сплином 15 годин.
Слідчий ОСОБА_8 у судовому засіданні проти клопотання захисника заперечує, вказує на те, що підозрювана залишила місце скоєння злочину. На неї вказав свідок ОСОБА_10 , одразу після з`ясування місця проживання підозрюваної її було затримано, затримання оформлене відповідним протоколом.
Прокурор ОСОБА_6 проти клопотання захисника заперечує, вказує на законність затримання підозрюваної в порядку ст. 208 КПК України.
Підозрювана ОСОБА_9 підтримала свого захисника.
Розглянувши усне клопотання захисника про визнання затримання ОСОБА_9 незаконним, слідчий суддя зазначає, що статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його препинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.
Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.
Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.207 КПК України).
Відповідно до ст. 208 КПК України (в редакції чинній на момент затримання) уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий судця зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1)існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2)неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3)відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.
Відповідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Згідно протоколу затримання від 11.12.2019, ОСОБА_9 затримана в порядку ст. 208 КПК України 11.12.2019 року о 11 год. 40 хв.
11.12.2019 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на вбивство.
13.12.2019 року о 10-46 до суду скеровано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
З протоколу затримання ОСОБА_9 від 11.12.2019 року вбачається, що він відповідає вимогам ст. 208 КПК України редакції, чинній на момент затримання, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України, а зазначення у протоколі затримання відомостей про злочин, у вчиненні якого підозрюється особа, вищевказаними положеннями не вимагається. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу слідчим суддею не встановлено.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчим суддею сказано, що підстави для задоволення усного клопотання захисника про визнання затримання ОСОБА_9 незаконним відсутні (а.с.58-60).
Відносно клопотання про обрання запобіжного заходу та на його обґрунтування слідчим зазначено, що 10.12.2019 року приблизно о 20:00 ОСОБА_9 , знаходячись поряд з буд. 175 по пр. Гагаріна в м. Харкові, будучи в стані алкогольного сп`яніння, вступила в конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_9 , діючи умисно, реалізуючи свій умисел направлений на спричинення смерті ОСОБА_11 , нанесла наявним при ній ножем один удар в область живота останнього, спричинивши проникаючу рану живота. Після цього, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникла та в подальшому була затримана працівниками поліції.
Своїми діями, 10.12.2019 ОСОБА_9 вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення смерті ОСОБА_11 , однак з причин, що не залежали від її волі не змогла довести свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 своєчасно була надана медична допомога.
Слідчим вказано, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За даним фактом 11.12.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
В клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Крім того, слідчим вказано, що враховуючи вищевикладені обставини існує наявність ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з вищезазначеним слідчий в клопотанні просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60днів (а.с.2-5).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1,п.3,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та визначив заставу, передбачену п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 168 160 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, вказавши, що обчислення строку тримання під вартою слід обраховувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 11 год. 40 хв. 11.12.2019 року (а.с.58-63).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

-скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2019 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою без визначення застави;
-задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання затримання незаконним;
- обрати ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що обраний відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, та не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, що заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання її під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення є неспроможними.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,183,193,196,197,199 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 та ст.ст.182,183 КПК України, а також враховано та оцінено сукупність обставин, а саме тих фактів, що підозрювана зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживає її матір, з якою у підозрюваної виник конфлікт після смерті батька, ОСОБА_9 зазначає, що проживання там неможливо. У м. Харкові ОСОБА_9 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , однак кому належить на праві власності або праві користування вказана квартира їй невідомо.
Крім того, підозрювана, розуміючи, що вона поранила людину, з місця вчиненого злочину зникла, залишивши потерпілого у безпорадному стані; у підозрюваної відсутні стійкі соціальні зв`язки: з чоловіком вона не проживає, не працевлаштована (а.с.62).
Слідчим суддею зазначено, що обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для обрання підозрюваній ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає (а.с.62).
В зазначеним вище погоджується і колегія суддів.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.

Більш того, ч.3 ст.183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

При призначенні слідчим суддею застави у розмірі 168 160грн., вірно вказано, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної, даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, може достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Суб`єктивні висновки захисника щодо не розгляду його заявленого усного клопотання про визнання затримання незаконним не базується на вимогах чинного Законодавства.
Слідчим суддею, в оскаржуваній ухвалі, належним чином обґрунтовано розгляд усного клопотання в порядку ст.206 КПК України.
Судова колегія погоджується з висновками слідчого судді, з зазначенням того, що положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.
Крім того, захисник не погоджується з законністю затримання ОСОБА_9 і ставить апеляційну вимогу про задоволення його клопотання про визнання затримання незаконним.
Між тим, адвокатом не враховано, що відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дана норма розповсюджується на суддів всіх судових інстанцій.
Слід зазначити, що доводи апеляційних скарг захисника є взаємовиключними, так як в прохальній частині ним зазначена вимога про задоволення клопотання про визначення затримання незаконним в той час, як в самому тексті зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання.
Крім того, захисник не врахував, що усне клопотання він заявляв в суді першої інстанції до слідчого судді в порядку вимог ст.206 КПК України, а не до суду апеляційної інстанції.
Судова колегія звертає увагу захисника та підозрюваного на те, що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати, які процесуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

Доводи адвоката на необхідність застосування при винесенні оскаржуваної ухвали та при розгляді апеляційної скарги практики Європейського суду з прав людини та враховувати правові позиції викладені у рішеннях: «Ілійков проти Болгарії», «Корнійчук проти України», «Бузаджі проти Республіки Молдова», «Смірнова проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Подвезько проти України», «Бекчієв проти Молдови» заслуговують на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Посилаючись на п.4 постанову Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07.02.2003 року № 2 захисником не враховано, що постанова Пленуму Верховного Суду України на яку він посилається, не є нормативно-правовим актом і має лише рекомендаційний характер.
Зазначення в апеляційній скарзі щодо постанови від 09.10.2018 року № 760/4968/15-к Верховного Суду, заслуговує на увагу, однак колегія суддів зазначає, що дане рішення не має преюдиційної сили.
Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

З апеляційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з низкою процесуальних дій та рішень слідчого та вважає їх незаконними.

Між тим, судова колегія зазначає, що оскарження таких дій та рішень слідчого ч.1 ст.303 КПК України не передбачено.

Більш того, відповідно до вимог ч.2 ст.303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Посилання захисника на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження безпідставні.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості та достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року щодо застосування у відношенні підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: