ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1979/20 Справа № 176/789/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції )
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року задоволено Спільне подання начальника Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.11.2016 року у вигляді позбавлення волі до 5 років 1 місяця, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 25 днів.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що засуджений дійсно відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці на виробництві установи має 9 заохочень від адміністрації починаючи з початку строку відбування покарання, стягнення накладено за незначне порушення та достроково погашене, має позитивну характеристику, його працевлаштування підтверджується довідкою про відношення до праці від 13.04.2020 року. Вказані обставини в сукупності свідчать про сумлінну поведінку і відповідальне ставлення ОСОБА_7 до праці під час відбування всього строку покарання, тому на думку суду, він довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Прокурор зазначає, що з характеристики ОСОБА_7 встановлено, що за весь час відбування покарання, по теперішній час останній має дев`ять заохочень за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці, проте, благоустрій установи це не право засудженого, а обов`язок, в зв`язку з цим вважаю, що заохочення надано формально, за виконання обов`язків, покладених на засудженого чинним законодавством, окрім того засуджений ОСОБА_7 , має одне стягнення 26.02.2019 р., за порушення форменого одягу, що свідчить про відсутність позитивної тенденції становлення засудженого на шлях виправлення.
Крім того, суд не врахував характеристику засудженого ОСОБА_7 , якого засуджено за вчинення умисного злочину середньої тяжкості, за яке йому було призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, з яких більше 1 року 7 місяців залишається невідбутими.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч.1 ст.71 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.11.2016 року вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2016 року в частині призначеного покарання було скасовано, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2014 року за ч. 2 ст. 307 КК України та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 з 14.12.2016 року утримувався в Кіровоградському СІ, під час утримання характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, працевлаштований не був.
З 20.01.2017 року утримувався в Дніпровському СІ, під час утримання в СІ режим тримання не порушував, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, працевлаштований не був.
З 06.02.2017 року відбуває покарання в Державній установі Жовтоводській виправній колонії №26, за період відбування покарання в зазначеній установі характеризується позитивно. Має 9 заохочень у вигляді подяки від 22.05.2017 року, 04.08.2017 року, 28.12.2017 року, 18.04.2018 року, 31.07.2018 року, 27.12.2018 року, 22.07.2019 року, 23.01.2020 року та 14.04.2020 року за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці. Мав одне стягнення від 26.02.2019 року у вигляді попередження за порушення форми одягу, яке було достроково знято заохоченням. Під час відбування покарання у відділенні СПС ВК-26 був працевлаштований на підприємстві ЖВК-26 та до праці відносився сумлінно. Крім того, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 01.10.2019 року ОСОБА_7 був переведений відбувати міру покарання до дільниці соціальної реабілітації Жовтоводської ВК №26. Відповідно до ст.118 КВК України кожного робочого дня виконує в дільниці соціальної реабілітації роботи по благоустрою колонії та прилеглої до неї території та допоміжні роботи. До роботи ставиться сумлінно, не потребує додаткового нагляду з боку адміністрації колонії. Поставленні завдання виконує вчасно та якісно та в повному обсязі. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Підтримує соціальні зв`язки з родичами шляхом листування та побачень, отримує посилки. Крім того, під час відбування покарання ОСОБА_7 навчався в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Жовтоводський навчальний центр №26» та отримав професію «Електрогазозварник», що підтверджується Свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 28.06.2018 року.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 хоча і характеризується позитивно за час відбування покарання, однак дійти висновку, що його поведінка є такою, що зазнала позитивних змін, неможливо.
На думку апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності, а саме те, що засуджений ОСОБА_7 має дев`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, які надано формально, за виконання обов`язків, покладених на засудженого чинним законодавством, окрім того засуджений ОСОБА_7 , має одне стягнення 26.02.2019 року, за порушення форменого одягу, що свідчить про відсутність позитивної тенденції становлення засудженого на шлях виправлення, а також те, що останнього засуджено за вчинення умисного злочину середньої тяжкості та до кінця строку відбуття покарання залишився значний строк.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен грунтоваться на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року, відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк скасувати.
Постановити нову, якою у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4