Справа № 484/3074/19
Провадження: № 1-кп/484/70/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1
секретар судового засідання : - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000918, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, одруженого, має п`ятьох неповнолітніх дітей, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, в силу ч.3 ст. 88 КК України є таким, що не має судимості, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_5
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
02 травня 2019 року приблизно 10:20год., точний час не встановлений, ОСОБА_3 керував технічно справним власним автомобілем ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , на якому рухався за сприятливих погодних та дорожніх умов по вул. Будівельна в м. Первомайську Миколаївської області, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. 8-ї Повітряно-десантної дивізії (далі - вул. 8-ї ПДД). В процесі руху водій ОСОБА_3 зупинив керованим ним автомобіль на межі вказаного вище перехрестя, маючи намір у подальшому здійснити маневр - проїзд перехрестя нерівнозначних доріг, пов`язаний з виїздом на головну дорогу (вул. 8-ї ПДД) із другорядної дороги (вул. Будівельна), позначеної дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (далі - ПДР). В цей же час по вул. 8-ї ПДД в м. Первомайськ, Миколаївської області зі сторони вул. Академіка Миколи Амосова у напрямку вул. Одеська рухався автомобіль ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який наближався до перехрестя з вул. Будівельна (зліва відносно автомобіля ВАЗ 2110 40).
Під час наближення автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , до перехрестя вулиць 8-ї ПДД та Будівельна в м. Первомайську Миколаївської області, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , діючи з необережністю, проявляючи злочинну недбалість та крайню неуважність до зміни дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом дотримання вимог Правил дорожнього руху України, грубо та умисно порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР , а також п.10.1 та п.16.11 цих же Правил, які зобов`язують водіїв перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та зобов`язують на перехресті нерівнозначних доріг водія транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, проявивши неуважність та не стежачи за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу руху автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого створив небезпеку для його руху, повністю перекривши смугу його руху та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, уникнути якого ОСОБА_5 об`єктивно не міг, з подальшим перекиданням автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , на дах.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому лівої ключиці, струсу головного мозку, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного (через недбалість) порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1 та 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 02.05.2019р. приблизно о 10:00год. на своєму автомобілі ВАЗ 211040 рухався по вул. Будівельній та зупинився перед перехрестям з вул. 8-ї ПДД. Він бачив, як до перехрестя зі сторони районної лікарні наближалась вантажівка. Він її пропустив, продовжив рух та допустив зіткнення з автомобілем, на якому рухався потерпілий, який він не помітив. Автомобіль потерпілого перекинувся на дах. Він допоміг потерпілому та разом з ним дочекався автомобль «швидкої допомоги». Пізніше він перерахував на лікування потерпілого 2000грн. Цивільний позов про стягнення з нього витрат на лікування в сумі 3703,59грн. та моральної шкоди в сумі 30000грн., визнав в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що рухався на своєму автомобілі ВАЗ 2106 по вул. 8-ї ПДД. Перед перехрестям він бачив автомобіль обвинуваченого, який зупинився. Обвинувачений в бік його автомобіля не дивився. Пізніше обвинувачений продовжив рух та здійснив зіткнення з його автомобілем. Потерпілий підтвердив, що дійсно обвинувачений перерахував йому 2000грн. на лікування. Просив суд призначити обвинуваченому не суворе покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вина обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.05.2019р., схеми та таблиці зображень, доданих до нього, оглянута ділянка дороги нерегульованого перехрестя вул. 8-ї ПДД та вул. Будівельної, де перебували автомобілі ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , та ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 ,, із механічними пошкодженнями. Згідно протоколу огляду місця події, схеми до нього від 14.05.2019р. під час огляду ділянки дороги нерегульованого перехрестя вул. 8-ї ПДД та вул. Будівельної на відстані 12.8м на правій смузі руху виявлене пошкодження дорожнього покриття шириною 2,6м, шириною 1,7м та глибиною від 2 до 4 см.
З висновку експерта №152 від 31.05.2019р. вбачається, що первинний контакт між транспортними засобами відбувся наступним чином: автомобіль «ВАЗ 2110 40», р/н НОМЕР_1 , розташовувався передньою лівою частиною (лівою кутовою частиною накладки переднього бамперу, передньою лівою кутовою кромкою капоту, лівою фарою головного світла) до правої задньої частини автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , (задньої частини задньої правої двері та передньої частини арки крила заднього правого колеса), з подальшим розвитком слідоутворення на вищеописаних частинах транспортних засобів, під час контактної взаємодії, при подальшому ДТП. Під час первісного контактування повздовжні осі автомобіля ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , знаходились під кутом 78°+/-3°. Зіткнення між автомобілями відбулось в межах перехрестя вул. Будівельної та 8-ї ПДД в м.Первомайську в місці, близькому до зміни напрямку сліду ковзання переднього правого колеса автомобіля ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , визначеного на схемі позицією №2. Більш точно, в цифровому значенні, встановити розташування місця зіткнення транспортних засобів не представилось можливим.

Згідно висновку експерта №205-М від 21.05.2019 у ОСОБА_5 виявлені закритий оскольчатий перелом лівої ключиці, струс головного мозку, які могли утворитися 02.05.2019р. від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) при ДТП і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №153 від 21.05.2019р. в ході експертного дослідження було встановлено, що на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , знаходилась в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №154 від 24.05.2019р. на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , знаходилась в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух.

Відповідно до висновку експерта №208 від 19.06.2019р. у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був дотримуватися вимог дорожнього знаку пріоритету 2.1. «Дати дорогу» ПДР, а також дотримуватися вимог п.10.1, п.16.3 та п.16.11 ПДР. В наведеній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 ,, ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» ПДР, а також технічним вимогам 10.1 та п.16.11 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В дорожній ситуації, обставини якої розглядаються в діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей технічним вимогам п.12.3 ПДР та в даному випадку дії водія з технічної точки зору не знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. У вказаній дорожній ситуації ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди. Проведеним дослідженням встановлено, що в наведеній дорожній ситуації ОСОБА_5 не мав технічної можливості запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що необережні дії ОСОБА_3 під час керування автомобілем ВАЗ 2110 40, р/н НОМЕР_1 , призвели до порушення вимог п.п. 10.1 та 16.11, дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» ПДР та до зіткнення на перехресті вулиць 8-ї ПДД та Будівельної з автомобілем ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , в результаті якого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Отже, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Крім того, відповідно до п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив необережний злочин, який законом віднесений до категорії невеликої тяжкості, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має п`ятьох неповнолітніх дітей, в тому числі сина ОСОБА_7 , 2009р.н., який має інвалідність.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обставини вчинення злочину, дії обвинуваченого після вчинення злочину, думку потерпілого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межах санкцій ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі, наближеного до мінімального.
Потерпілий просив суд додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом обвинуваченому не призначати. Прокурор просив призначити покарання обвинуваченому без позбавлення права керувати транспортним засобом. Враховуючи викладене, те, що в сім`ї обвинуваченого виховуються п`ять неповнолітніх дітей, в тому числі дитина з інвалідністю, та автомобіль використовується для потреб сім`ї, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Обвинувачений позовні вимоги про стягнення з нього витрат на лікування потерпілого визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволенні.
Отже, цивільний позов прокурора в інтересах Держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області про стягнення з обвинуваченого вартість стаціонарного лікування потерпілого в період з 02.05.2019р. по 13.05.2019р. в сумі 3703,59грн. належить задовольнити в повному обсязі.
Потерпілий надав суду цивільний позов, в якому просив стягнути з ПрАТ «СК Євроінс Україна» майнову шкоду в сумі 69 445,89грн. Під час розгляду справи ОСОБА_5 зменшив позовні вимоги, вказавши, що страхова компанія частково відшкодувала йому шкоду, завдану здоров`ю, та просив стягнути з ПрАТ «СК Євроінс Україна» 750грн. витрат на лікування, які він сплатив за надання йому наркозу під час операції, хоча у квитанції, що йому була надана вказано, що це благодійна допомога, 500грн. витрат транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП, 2500грн. витрат на проведення експертизи-оцінки та 59 338,75грн. вартість відновлювального ремонту. Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 30000грн. підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Від ПрАТ «СК Євроінс Україна» надійшов відзив, в якому товариство позовні вимоги не визнало та просило відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість. Представник товариства надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.
Обвинувачений позовні вимоги потерпілого в частині стягнення з нього моральної шкоди в сумі 30 000грн.ю визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення завданої шкоди саме в такому розмірі.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Судом встановлено, що між обвинуваченим та ПрАТ «СК Євроінс Україна» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності строком дії до 10.04.2020р. та встановлено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000грн., за шкоду, заподіяну майну 100000грн.
Частинами першою та другою статті 1166ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до ст.. 194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст.. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого
Відповідно до пункту 9.1 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Згідно платіжного доручення, наданого ПрАТ «СК Євроінс Україна», потерпілому виплачене страхове відшкодування в сумі 8000грн., що також підтвердив потерпілий під час розгляду справи.
Страхове відшкодування саме у розмірі 8000 грн, було визначено у заяві ОСОБА_5 на виплату страхового відшкодування, що узгоджується з положенням передбаченим статтею 36 Закону.
Отже, потерпілий і страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а останній в передбаченому законом порядку здійснив виплату страхового відшкодування, тобто належним чином виконав свої зобов`язання відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.04.2018р. справа № 205/2450/16-ц.

Отже позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії вартості відновлювального ремонту в сумі 59338,75грн. та витрат за проведення експертизи-оцінки в сумі 2500грн. не належать задоволенню.

Також цивільний позивач просив стягнути з ПрАТ «СК Євроінс Україна» як шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 750 грн., вказуючи, що такі кошти були сплачені за наркоз, який він отримав під час операції, хоча у фіскальному чеку зазначено, що це є благодійною допомогою.
Відповідно до ст.. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно ст.. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Згідно копії фіскального чеку від 08.05.2019р., наданого цивільним позивачем, вбачається, що сума у 750грн., є благодійним внеском, відшкодування якого страховою кампанією Законом не передбачено. Докази того, що вказана сума пов`язана з лікуванням потерпілого, суду не надані.
Також не підлягають задоволенню вимоги цивільного позивача про стягнення зі страхової компанії 500грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП, оскільки з копії товарного чека, наданого позивачем, не зрозуміло, який саме автомобіль було евакуйований.
За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілому даним кримінальним правопорушенням.
Враховуючи тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, з приводу яких він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, що потягло вимушені зміни у його життєвих зв`язках та у звичайному способі життя, настання негативних змін в його здоров`ї та житті, а також те, що він змушений був систематично з`являтися до правоохоронних органів та суду, відчував фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, те, що обвинувачений повністю погодився з оцінкою моральної шкоди, наведеною потерпілим, в сумі 30 000грн., яку зобов`язався відшкодувати, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення моральної шкоди обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 6908,44 грн.
Інформація про речові докази суду не надана. запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 220 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3740 (три тисячі сімсот сорок)грн. без позбавленням права керувати транспортним засобом.
Позови прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської області вартість стаціонарного лікування ОСОБА_5 в сумі 3703 (три тисячі сімсот три)грн. 59 коп.
В задоволенні позову ОСОБА_5 в частині стягнення ПрАТ «СК Євроінс Україна» майнової шкоди відмовити.
Позов ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч)грн..
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 6908 (шість тисяч дев`ятсот восьми) грн.. 44коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1