ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/945/20 Справа № 202/67/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000710, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, студента 4-го курсу Дніпропетровського Національного Гірного Університету, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року призначено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на 14 годину 00 хвилин 23 січня 2020 року.
Задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15 березня 2020 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Прийнято до розгляду цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення моральних та матеріальних збитків.

Суд першої інстанції враховував наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, особу обвинуваченого, та з метою захисту суспільного інтересу, та встановив доцільним обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 197 КПК України, на 60 днів.
В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить змінити дану ухвалу та застосувати до ньогоменш суворий запобіжний захід, - домашній арешт.

Вважає, що зазначена ухвала є незаконна та така, що підлягає зміні в частині застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як занадто суворого, а клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16.01.2020 року - протиправним, остільки подане з порушеннями строків передбачених ч. 2 ст. 184 КПК України, за якими його копія та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, а не в день проведення підготовчого судового розгляду 16.01.2020 року безпосередньо о 16-00 годині - часу його початку.

На думку апелянта, інкримінований йому злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 - не скоювався, ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді його переховування від органів досудового розслідування не доведені, а констатуються наявністю постанови слідчого від 09.12.2019 року у кримінальному провадженні № 00000710 від 07.04.2017 року про оголошення його у розшук.

Також вважає, що посилання суду на доводи прокурора, зазначені в клопотанні від 16.01.2020 року про обрання для нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді його переховування від суду через санкцію покарання до 7 років, що передбачена ч. 1 ст. 187 КК України, є не законними оскільки відповідно до вимог ст. 62 Конституції України про презумпцію невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відносно ризику визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який також було прийнято судом в основу ухвали від 16.01.2020 року, через вплив з його боку на потерпілого ОСОБА_9 та свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , є також незаконним та недоведеним належними доказами та обставинами, окрім ймовірності його існування, а також спростовуються тим, що на протязі 2,5 років - часу упродовж якого тривало досудове розслідування з його боку жодні дії впливу на потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не здійснювались.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, судовий розгляд цього кримінального провадження продовжується, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, наразі існують та останній може переховуватися від суду, впливати на свідків чим перешкодити кримінальному провадженню, котрі наразі в суді першої інстанції не допитані, теж продовжує існувати, оскільки, як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Зазначені докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи. Допит потерпілого та заявлених свідків обвинувачення судом першої інстанції ще не розпочато.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, а також того факту, що на даному етапі, до спливу строку дії запобіжного заходу продовжують існувати визначені судом ризики, і застосування до обвинуваченого жодних із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти цим ризикам, які не зменшилися та існують на даний час, і повинно бути забезпечено належну процесуальну поведінку останнього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є виправданим на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Інші доводи апеляційної скарги, як видно з матеріалів провадження, були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції, в тому числі і щодо даних про обвинуваченого.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4