Справа № 510/565/20
Провадження № 1-кс/510/108/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2020 року м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на 27 патронів сірого кольору без маркування, за зовнішніми ознаками калібру 5,6 мм.

Як виходить з наданого суду клопотання, 27.03.2020 року в ході проведення огляду місця події, та на питання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи є у нього при собі наркотичні чи психотропні речовини, боєприпаси, ОСОБА_5 відповів, що є, протоколом огляду місця події з лівої кишені куртки у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено 27 патронів без маркування , за зовнішніми ознаками калібру 5,6 мм.

В ході огляду предмету 27.03.2020 виявлено: поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться 27 патронів сірого кольору без маркування, за зовнішніми ознаками калібру 5,6 мм., які опечатані в експертний пакет № 0496799.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2020р. за № 0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як виходить з клопотання слідчого, в ході проведення слідчих дій по вищевказаному кримінальному провадженню, під час проведення огляду було вилучено у ОСОБА_5 27 патронів без маркування , за зовнішніми ознаками калібру 5,6 мм.

Беручи до уваги все вищевикладене, слідчий зазначає, що вищевказані об`єкти по даному кримінальному провадженню мають значення речових доказів, підлягають огляду, як речові докази і стосовно них повинно бути вирішено питання про їх належність, і тому, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, враховуючі реальну можливість зацікавлених осіб знищити їх, сховати, просить суд накласти арешт на вищевказане майно.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суддя дійшов до висновку, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, у зв`язку із чим воно підлягає поверненню прокурору із встановленням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Як вбачається з витягу по кримінальному провадженню №0000096 від 27.03.2020р., до ЄРДР внесені данні про злочин з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 263 КК України,
Як виходить з клопотання вищевказані предмети, на які слідчий просить накласти арешт, були вилучені працівниками поліції під час проведення огляду місця події. На підтвердження цього до матеріалів клопотання слідчим був доданий протокол огляду місця події від 27.03.2020р. земельної ділянки вулиці Вознесенська, 171 в м Рені (біля супермаркету «АТБ»). Як виходить з цього протоколу, під час огляду місця події у громадянина ОСОБА_5 були вилучені 27 патронів та 2 банки ікри. Імовірно, що причиною виклику працівників поліції та проведення огляду місця події була крадіжка, вчинена ОСОБА_5 із супермаркету, у якого і було виявлено 27 патронів та вкрадений товар.
Однак, у доводах клопотання ці обставини слідчим не викладені, у витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань ця інформація не міститься, чи прийнято будь-яке процесуальне рішення відносно крадіжки майна з клопотання та доданих до нього матеріалів взагалі не вбачається. Суд не може покладатися при розгляді судових справ на припущення, отже викладення обставин виявлення та вилучення 27 патронів є обов`язковим у клопотанні про арешт майна.
Крім того, суд звертає увагу і на те, що в матеріалах, доданих до клопотання про арешт майна, містяться різночитання щодо зазначення по батькові ОСОБА_6 , що є недопустимим. В постанові про визнання предметів речовими доказами у справі не вказано, де зараз знаходяться вилучені предмети (у т.ч. і 2 банки ікри), оскільки вони не можуть вважатися «долученими до справи», як це вказано у постанові слідчого.
Також, слід звернути увагу і на те, яким способом було вилучено 27 патронів у ОСОБА_5 , оскільки данні у матеріалах, доданих до клопотання про накладення арешту на майно, - є неоднозначними (чи то була добровільна видача, чи то було вилучення)
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим його належить повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчогоСВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000096 від 27.03.2020р. за ч. 1 ст.263 КК України - повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області.

Встановити строк для усунення недоліків клопотання протягом сімдесяти двох годин з моменту постановлення ухвали.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1