Справа № 296/2735/20
Вирок
Іменем України

06 липня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №000850 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с.Глибочиця, Житомирського району та області, громадянина України, не працює та не навчається, не одружений, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2020 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував поблизу буд. №158, що по вул.Саєнко в м.Житомир, де побачив раніше невідомого йому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 діючи умисно, підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та попросив надати йому мобільний телефон для здійснення дзвінку рідним. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії помічені іншими особами та є очевидними для інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом ривка з рук ОСОБА_4 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Ulefone» моделі «Armor _ХЗ», в корпусі чорного кольору вартістю 2456 гривень 54 копійки.
Після цього, утримуючи при собі викрадений мобільний телефон, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 2456 гривень 54 копійки.
Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.
31.03.2020 року в м.Житомирі між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею КК України, відшкодував спричинену шкоду. Також вказаною угодою визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді 120 годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілим.

Потерпілий в судовому засіданні угоду підтримав та ствердив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, укладену угоду підтримує.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав правову позицію обвинуваченого.

Прокурор висловила думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.186 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права визначені абзацом 1-4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд приходить висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та вимогам КК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що обставинами, які пом"якшують покарання є вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1307,52 грн.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100 КК України, ст.ст.314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , за участю законного представника ОСОБА_6 , укладену 31 березня 2020 року по кримінальному провадженню №0000850 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Стягнути з обвинуваченого в прибуток держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1307, 52 грн.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Ulefone» моделі «Armor-X3», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1