Справа № 344/8548/18
Провадження № 11-кп/4808/537/19
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.06.2018 року про звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

з участю: прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Зі змісту викладених вимог в апеляційній скарзі вбачається, що прокурор водночас просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, мотивуючи тим, що строк пропущено з поважних причин.

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.06.2018 року задоволено подання начальника Івано-Франківського МРФ філії ДУ «Центр пронації в Івано-Франківській області» ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , у зв`язку із закінченням іспитового строку. Своє рішення суд мотивував тим, що під час судового розгляду встановлені підстави, передбачені ч. 1 ст. 78 КК України для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку (а.п. 1, 9).

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав клопотання про поновлення строку, просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки підстави, на яких ґрунтується апеляційна скарга стали відомі під час розслідування іншої кримінальної справи щодо цього ж обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши надані суду матеріали, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити, за таких підстав.

Так, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14.06.2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік з накладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України.

19.06.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області задоволено подання начальника Івано-Франківського МРФ філії ДУ «Центр пронації в Івано-Франківській області» ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , у зв`язку із закінченням іспитового строку (а.п. 9).

12.12.2019 року на адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали (а.п. 14-16).

Між тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 7 днів з дня його оголошення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду, тобто, строк апеляційного оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали, прокурор був присутній в судовому засіданні при прийнятті рішення.

В якості причини пропуску строку, прокурор зазначив те, що під час розслідування кримінального провадження №0002078, органами досудового розслідування було встановлено, що 25.05.2018 року о 08-43 год. ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, тобто в період іспитового строку, визначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14.06.2017 року. Апелянт стверджує, що вказані обставини не були відомі ані судді на час прийняття оскаржуваного рішення, яким суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, ані прокурору, а тому, на його думку, строк на апеляційне оскарження належить поновити, ухвалу суду скасувати.

Між тим, враховуючи наведене вище, оцінюючи обставини, на які посилається прокурор, колегія суддів не може визнати вказані обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 19.06.2018 року, виходячи з наступного.

Норми КПК України, не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, а тому такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами можуть бути, зокрема: важка хвороба учасника процесу, стихійне лихо, смерть або важка хвороба близького родича учасника процесу тощо, або інші причини, які унеможливили своєчасне звернення до суду.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В свою чергу, необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності, а тому, у кожному конкретному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

З наданих суду матеріалів вбачається, що оскаржуване прокурором рішення суду першої інстанції було винесено у 2018 року та на теперішній час набуло чинності.

З огляду на зміст обставин, які наведені прокурором, колегія суддів наголошує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами разом з іншими визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового провадження при ухваленні судового рішення і які разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Такою обставиною може бути вирок суду, що набрав законної сили, та яким встановлено факт вчинення злочину собою в період іспитового строку.

Така обставина не унеможливлює прийняття рішення судом першої інстанції за новим обвинуваченням.

На думку колегії суддів, в подальшому, у разі ймовірного прийняття рішення про скасування ухвали суду, якою особу звільнено від призначеного покарання за вчинення попереднього злочину, такий факт дозволяє в порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Враховуючи наведене вище, посилання апелянта на те, що підстави, на яких ґрунтуються причини поновлення пропуску строку на ухвалу суду від 19.06.2018 року стали відомі лише під час розслідування іншої кримінальної справи щодо цього ж обвинуваченого, обвинувальний акт щодо якого складений у квітні 2019 року (а.п. 18-22), на думку колегія суддів, не можливо визнати поважними.

При прийнятті такого рішення, колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує приписи ст. 62 Конституції України, відповідно яких, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, твердження прокурора про вчинення особою нового злочину за відсутності обвинувального вироку суду, який набув чинності, є таким, що суперечить законодавству України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Також, в практиці Європейського суду з прав людини щодо питання права на суд, на доступ до нього, чітко визначився підхід, згідно з яким, особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна вводити правові або чинити нелегітимні перешкоди для здійснення цього права.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Системний аналіз зазначених вище норм, на думку колегії суддів, свідчить про те, що прокурор має право на звернення до суду з дотриманням спеціального порядку перегляду справ, регламентований кримінальним процесуальним законодавством, саме за підставами для перегляду судового рішення, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Відповідності до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, повертається особі, яка її подала.

Таким чином, зважаючи на відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку, належить відмовити, що не суперечить Конституції України, міжнародно-правовим актам щодо захисту прав і свобод людини та практиці Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 117, 376, п. 4 ч. 3 ст. 399, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.06.2018 року відмовити.

Апеляційну скаргу разом із додатками повернути прокурору Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5