Справа № 215/484/19
1-кп/215/158/20
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в залі судового засідання № 7 клопотання прокурора щодо продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2019 року застосовано стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні 09.07.2020 прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на шістдесят діб. Вказує, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не змінилися, обвинувачений може переховуватися від суду. Вказує на характер вчинення злочину, тому вважає, що запобігти встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не можливо. Заперечує проти заявленого захисником клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Захисник ОСОБА_5 заперечує проти продовження строку дії запобіжного заходу, надав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, який підтримав в судовому засіданні та вказує, що обвинувачений тримається під вартою понад рік. Наразі допитані вже всі свідки, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, матір, яка потребує постійного догляду, дружину, малолітню дитину. Обвинувачений згоден носити електронні засоби контролю, тому просить обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений заперечує проти продовження строку дії запобіжного заходу, підтримує клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу. Вказує, що не має наміру переховуватися від суду, та зазначає, що має на утриманні матір, яка хворіє, а також неповнолітню дитину та дружину, про яких необхідно піклуватися.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, Існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Згідно з п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця мешкання та реєстрації, а також суд враховує, що наразі за даним кримінальним провадженням допитані всі свідки, обвинувачений тримається під вартою понад один рік, відсутні докази, на підтвердження ризиків, вказаних прокурором в судовому засіданні.

Встановлені судом обставини у своїй сукупності дають суду підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосований менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю, який зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам із покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Суд не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити, обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 07 вересня 2020 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 цілодобово, з носінням електронного браслету та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 .

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя: