Справа № 192/659/18
Провадження № - 1кп/201/51/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000199 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одоруженого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-27 листопада 1995 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.81 ст.45 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
-11 березня 1998 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровськ за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.1 ст.145, ст.17 ст.42, ст.44 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі. Звільнений 23.07.2001 року по закінченню строку відбування покарання;
-16 квітня 2002 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровськ за ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-13 грудня 2006 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст.297 КК України до 6 місяців арешту. Звільнений 13.06.2007 року по закінченню строку відбування покарання;
-21 січня 2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-08 травня 2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 15.10.2011 року умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину строку 2 місяці 15 днів;
-10 жовтня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.122, ст.75, ст.76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;
-04 березня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125, ст.ст. 71,72 КК України до 2 років 25 днів обмеження волі;
-15 червня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців; ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 виправлено описку у призначенні покарання шляхом складання вироків «до 2 років 25 днів обмеження волі»;
обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 162 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Норилів, Білогірського району, Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-12 квітня 2013 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за 198 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Звільнений із зали суду по відбуттю покарання;
-08 квітня 2015 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-06.08.2015 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 15.09.2017 звільнився постановою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2017 умовно-достроково, невідбутий строк: 5 місяців 5 днів;
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 25.03.2018 близько 12-00 години, прийшли на територію подвіря домоволодіння розташованого в АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , де керуючись умислом на порушення недоторканості володіння особи, скориставшись відсутністю господаря даного будинку, не маючи на те законних підстав та відповідного дозволу ОСОБА_7 , достовірно знаючи про право особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, шляхом пошкодження замикаючих пристроїв вхідних дверей незаконно проникли в житловий будинок, чим порушили право господаря будинку на недоторканість житла, після чого були застигнуті в будинку сусідами.

Вказаним діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 162 КК України, а незаконне проникнення до житла особи.

Вказаним діями ОСОБА_4 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 162 КК України, а незаконне проникнення до житла особи.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 29.03.2018 близько 16-00 годин, прийшли на територію подвір`я домоволодіння розташованого в АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , де керуючись умислом на порушення недоторканості володіння особи, скориставшись відсутністю господарів даного будинку, не маючи на те законних підстав та відповідного дозволу ОСОБА_8 , достовірно знаючи про право особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, шляхом вільного доступу через незамкнені вхідні двері незаконно проникли в житловий будинок, чим порушили право господаря будинку на недоторканість житла, після чого були застигнуті в будинку власником та іншими особами.

Вказаним діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 162 КК України, а незаконне проникнення до житла особи.

Вказаним діями ОСОБА_4 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 162 КК України, а незаконне проникнення до житла особи.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 04.04.2018 близько 11-45 години, прийшов на територію подвір`я домоволодіння розташованого в АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , де керуючись умислом на порушення недоторканості володіння особи, скориставшись відсутністю господаря даного будинку, не маючи на те законних підстав та відповідного дозволу ОСОБА_9 , достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла та іншого володіння особи, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка її гарантує та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, шляхом пошкодження вікна незаконно проник в житловий будинок, чим порушив право господаря будинку на недоторканість житла, після чого був застигнутий в будинку сусідкою ОСОБА_10 .

Вказаним діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 162 КК України, а незаконне проникнення до житла особи.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали себе винними, у скоєному щиро розкаялися та надали показання які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті, пояснивши, що їх метою було зігритись, так як на той момент не мали де жити.

Враховуючи те, що обвинувачені, потерпілі та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними злочинів доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи (порушення недоторканості житла).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються злочинами невеликої тяжкості, його роль у вчиненні злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставин, даним про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Враховуючи тяжкість злочину, обставини злочину, що описано вище, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів які являються злочинами невеликої тяжкості, його роль у вчиненні злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра під наглядом не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-нарколога КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» з 2005 року, з діагнозом: Психічні поведінкові розлади у зв`язку з вживанням алкоголю».

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставин, даним про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Враховуючи тяжкість злочину, обставини злочину, що описано вище, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1