Справа № 480/998/19
Провадження № 1-кп/480/290/19
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця с. Зоря Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта загальна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше судимого: 17.01.2017 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК україни до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України -
В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що 30 вересня 2018 року близько 23 год. 00хв. ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , через раптово виниклі неприязні відносини вступив у конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 . У ході зазначеного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наніс один удар рукою в обличчя потерпілої, в подальшому маючи на меті продовжити свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_4 за волосся та штовхнув на підлогу, в подальшому став над потерпілою, яка лежала на спині, та наніс не менше трьох ударів ногами в область тулуба потерпілої. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани губи, травматичного переодонтіту трьох зубів, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.
Крім того 16 квітня 2019 року близько 23год.00хв., ОСОБА_6 перебував за місцем його спільного мешкання з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 де останній, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесну сварку з ОСОБА_4 .
Під час сварки ОСОБА_6 , переслідуючи раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 підійшов до неї, в той момент коли вона сиділа на дивані, та схопив ОСОБА_4 обома руками за ліву руку, яку завів за спину останній, та наніс по ній один удар рукою.
Внаслідок вказаних вище дій, ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини лівої плечевої кістки зі зміщенням, яке відповідно до висновку експерта №326 від 08.05.2019 року відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.
При оцінці доказів суд керується критерієм поза розумним сумнівом. При якому доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та взаємоузгоджених.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав частково, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, але зазначив, що 16 квітня 2019 року конфлікт з ОСОБА_4 відбувся не в кімнаті, а на виході з кухні в коридорі. Він з потерпілою випивав на кухні та в них відбулася сварка на ґрунті ревнощів, тому що ОСОБА_4 не захотіла більше з ним випивати та розмовляти, вона встала із-за столу та направилась до дверей в коридор, пішовши за потерпілою схопив її за руку та потягнув до себе, в цей час ОСОБА_4 закричала від болю, після чого він її відпустив, зазначив, що умислу зломати їй руку у нього не було.
Не зважаючи на часткове визнання вини, вина ОСОБА_6 підтверджується доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні:
допитом потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила що 30 вересня 2018 року вони з ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 вживали алкгольні напої цілий день, а вночі почали сваритися через ревнощі, бо ОСОБА_6 почав звинувачувати її в зраді та в цей час вдарив її локтем по зубах, а потім штовхнувши на підлогу почав бити руками та ногами по тулубу.
Крім того, 16 квітня 2019 року вдень вони були на роботі разом з ОСОБА_6 ввечері вдома, за місцем спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 вживали алкогольні напої і ОСОБА_6 знову почав її звинувачувати в зраді та ревнувати. ОСОБА_6 в цей час був дуже п`яний та наказав їй лягати спати. Посадивши її на диван він почав викручувати її руку, вона йому казала, що їй боляче але він продовжував та вдарив її по руці в цей час вона почула хруст та відчула дуже сильний біль в руці. ОСОБА_8 злякався та відпустив її, після чого робив вигляд, що викликає швидку допомогу але на справді цього неробив.
допитом свідка ОСОБА_9 яка пояснила, що 30 вересня 2018 року вона була вдома за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_4 , яка є її матір`ю. Ввечері прийшов ОСОБА_6 і почав сваритися з ОСОБА_4 через ревнощі спочатку на кухні, а потім в кімнаті. Потім ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_4 по обличчю коли вона сиділа на дивані та штовхнувши на підлогу продовжував наносити її удари руками та ногами в область тулубу.
Крім того 16 квітня 2019 року перебуваючи вдома, а саме за адресою: АДРЕСА_2 вночі знову чула сварку ОСОБА_6 з її матір`ю але не бачила, що саме відбувається, лише почула як у мами хруснула рука, це відбувалося в кімнаті на дивані.
допитом свідка ОСОБА_10 яка пояснила, що 30 вересня 2018 року вона була вдома за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_4 , яка є її матір`ю. Вночі чула, як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сваряться але, що саме відбувається не бачила, бо відвернулася але вже коли почула як ОСОБА_4 впала на підлогу то повернувшись обличчям побачила, що ОСОБА_8 б`є її ногами та руками по тулубу.
Крім того 16 квітня 2019 року вона перебувала вдома, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Ввечері ОСОБА_6 разом зі своїм товарищем вживали спиртні напої на кухні, потім коли товарищ пішов додому, ОСОБА_6 почав сваритися з ОСОБА_4 на кухні через ревнощі, потім коли вони прийшли в кімнату, вона лежала обличчям до стіни та не бачила, що відбувається, але почула як у ОСОБА_4 хруснула рука та вона почала кричати, в цей час вона повернулася і побачила, що у ОСОБА_4 зламана рука.
протоколом заяви про вчинене кримінального правопорушення від 01.10.2018 року від ОСОБА_4 якою вона просила прийняти міри до ОСОБА_6 , який 30.09.2018 року близько 23год 00хв., за місцем її мешкання спричинив їй тілесні ушкодження.
протоколами проведення слідчих експериментів від 04.10.2018 року.
висновком експерта №1121 від 26.10.2018 року згідно якого у гр-ки ОСОБА_11 мають місце тілесні пошкодження у вигляді рани губи, травматичного переодонтіту трьох зубів, дані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж двох ударних дій тупих твердих предметів, які могли бути кулаки рук, ноги та інші, можливо незадовго до звернення у лікарню, за ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Взаєморозтошування потерпілого та нападника під час нанесення тілесних ушкоджень могло змінюватись. Утворення наявних тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного росту малоймовірно.
протоколом заяви про вчинене кримінального правопорушення від 23.04.2019 року від ОСОБА_4 якою вона просила прийняти міри до ОСОБА_6 , який 16.04.2019 року у вечірній час, за місцем її мешкання спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забиттю лобної частини голови та перелому лівої руки.
висновком експерта №326 від 08.05.2019 року згідно якого у гр-ки ОСОБА_11 мають місце тілесні пошкодження у вигляді поверхневої рани голови, перелому нижньої третини лівої плечевої кістки зі зміщенням, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів, дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок не менш ніж двох ударних дій тупими твердими предметами, з давністю їх утворення біля 22 діб до часу огляду, за ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться: поверхнева рана голови до категорії легких тілесних ушкоджень, перелом нижньої третини лівої плечевої кістки зі зміщенням до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (так як строк зростання кісток перевищує 21 добу) Утворення наявних тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного росту виключається. Взаєморозтошування потерпілого та нападника під час нанесення тілесних ушкоджень змінювалось.
протоколами проведення слідчих експериментів від 08.05.2019року, 09.05.2019 року, 13.05.2019, 14.05.2019 та 30.05.2019 року.
Посилання обвинуваченого на те, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості спростовується вище наведеними доказами, а саме заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень є наслідком умисного вчинення обвинуваченим двох умисних дій викручування руки та нанесеня по ній удару незважаючи на крики останьої від болю, яку вона вже відчувала. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_6 не задовольнив факт заподіяння лише побоїв та його метою було спричинення більш серйозних телесних ушкоджень. Крім того, розуміючи тяжкість заподіяних пошкоджень (почувши хруст кісток при переломі) ОСОБА_6 замість надання невідкладної медичної допомоги та виклику працівників швидкої медичної служби обмежився лише припиненням нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, впевнившись в досягненні своєї мети.
Вказані докази, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію поза розумним сумнівом на підтвердження встановлених обставин та механізму заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, вибачення перед потерпілою, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України за ч.1 ст.122 КК України є злочином середньої тяжкості, за ч.1 ст.125 КК України невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий скоїв злочин за ч.1 ст.125 КК України під час іспитового строку, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 слід обрати міру покарання в межах санкції ч.1 ст.122 та ч.1 ст.125 КК України з застосуванням ст.70 та 71 КК України приєднавши невідбуте покарання згідно вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 року.
Призначене покарання, відповідно до вимог ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 130 годин громадських робіт; за ч.1 ст.122 КК України три роки позбавлення волі. Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання три роки позбавлення волі
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати ОСОБА_6 частково невідбуту частину покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 року та призначити йому остаточне покарання 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу відносно ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню залишити тримання під вартою, строк покарання за даним вироком обчислювати з 24.12.2019 року. зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.05.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: роздруківку ренген-знімку за результатами медичного обстеження ОСОБА_4 та зворотнє повідомлення з Міської лікарні швидкої медичної допомоги від 23.04.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1

24.12.2019