справа № 208/1528/20
№ провадження 1-кс/208/454/20
УХВАЛА
Іменем України

06 березня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000281 від 14.02.2020 року за ч.1 ст.185 КК України, -
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на роутер ТР-LINK модель: TL-WR740N(UA) який передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , якому заборонити відчуження речового доказу, та якого попередити про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що до 14.02.2020 до Кам`янського ВП с заявою звернувся ОСОБА_5 який повідомив, що 09.02.2020 у період часу з 11.00 год. до 12.00 год. невстановлена особа знаходячись у будівлі розташованій по пр.Гімназичному, 44 в м. Кам`янське, таємно викрала його майно, спричинив майнову шкоду. За вказаним фактом СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиному реєстру досудових розслідувань 17.02.2020 року за № 0000281 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було встановлено, що у 09.02.2020 близько об 11.00 год. невстановлена особа шляхом вільного доступу, знаходячись в будівлі розташованій по пр.Гімназичному, 44 в м. Кам`янське, таємно викрала роутер ТР-LINK модель: TL-WR740N(UA) який потерпілий купив новим у червні місяці 2019 за 800 грн., та користувався постійно до крадіжки.

В ході проведення досудового розслідування оперативним підрозділам у порядку ст.40 КПК Україи надавалося доручення на проведення слідчих (розшукових) дій спрямованих на встановлення свідків, очевидців злочину, місце знаходження викраденого майна, а також встановлення місця знаходження викраденого майна яке належить ОСОБА_5 .

04.03.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надав працівникам поліції для огляду та вилучення роутер ТР-LINK модель: TL-WR740N(UA), який у нього був оглянутий та вилучений до Кам`янського ВП. 04.03.2020 роутер ТР-LINK модель: TL-WR740N(UA) був долучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ. Данні предмети мають суттєве значення по кримінальному провадженню, як речові докази.

На думку слідчого, даний предмет має суттєве значення по кримінальному провадженню як речовий доказ, підставами його арешту є те, що він відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою арешту предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Прокурором та слідчим надано до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за їх відсутністю, заявлене клопотання підтримують в повному обсязі, та просять його задовольнити.
Власником майна ОСОБА_5 , надано до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, з клопотанням слідчого згоден.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч.1 ст.170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, заява від 04.03.2020 р. ОСОБА_6 протокол прийняття заяви ОСОБА_5 від 14.02.2020 року, протокол огляду предмету від 04.03.2020 року, постанова про визнання речових доказів від 04.03.2020 р., наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
П.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що предмет клопотання - роутер ТР-LINK модель: TL-WR740N(UA), має ознаки предмету злочину та є наявним ризик його знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого щодо тимчасового позбавлення власника права на відчуження, розпорядження предметом клопотання є обгрунтованим.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Щодо зобов`язання передати на відповідальне зберігання арештованого майна потерпілому, та попередження останнього про кримінальну відповідальність, в цій частині слідчий суддя вважає зазначити наступне.
Так, згідно до норми ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту ст. 100 КПК України, питання щодо передачі власнику на відповідальне зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції сторони кримінального провадження, якій він був наданий.

А тому передача майна на відповідальне збереження та попередження особи про кримінальну відповідальність, під час здійснення органом досудового розслідування процесуальних дій, як не узгоджується із метою арешту майна, так і з приписами ст.ст. 26, 100 КПК України, так як такі дії віднесені до повноважень слідчого.

Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на роутер ТР-LINK модель: TL-WR740N(UA), тимчасово позбавив ОСОБА_5 , як власника майна, на час накладення арешту, права на його відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1