Справа № 161/207/20
Провадження № 1-кс/161/177/20
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 10 січня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події від 29.12.2019 року у приміщенні службового кабінету № 423 Луцького ВП ГУНП у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, а саме на мобільний телефон марки «Iphone 6», ІМЕІ: НОМЕР_1 та шкіряні кросівки чорного кольору.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Луцького ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005010 від 29.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що 28 грудня 2019 року приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, проник до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в передню ділянку тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки та відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 6000 гривень та мобільним телефоном «Xiaomi», моделі «Redmi Note 7», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартість якого становить 5000 гривень, банківську картку ПАТ АТ «Приватбанк». Далі невстановлена органом досудового розслідування особа продовжуючи вчиняти розбійний напад із погрозою застосування відносно потерпілого ОСОБА_8 насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, який виразився у погрозі застосування відносно останнього предмету, який зовні схожий на ніж, та в подальшому відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi 6 A», вартість якого становить 3000 гривень. Чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 11000 гривень та потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3000 гривень.

29.12.2019 року було проведено огляд місця події у приміщенні службового кабінету № 423 Луцького ВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Луцьк, вул.Грибоєдова,2 за участю свідка ОСОБА_10 який добровільно надав для вилучення мобільний телефон марки «Iphone 6» та шкіряні кросівки чорного кольору.

Так як вищевказані предмети можуть містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення, тому 30.12.2019 року постановою слідчого їх було визнано в якості речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що вищевказані речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому слідчий, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на вищевказане майно.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав частково, просив задовольнити в частині арешту кросівок. Слідчий клопотання підтримав з викладених у ньому мотивів та просив задовольнити, адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечував, просив відмовити.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 31, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, воно не містить жодних доказів, які б підтверджували необхідність накладення арешту на вищевказане майно, як того вимагає ст.171 КПК України, крім того мобільний телефон марки «Iphone 6» та шкіряні кросівки були вилучені у гр. ОСОБА_10 , який має процесуальний статус свідка у кримінальному провадженні № 0005010 від 29.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і стороною обвинувачення не надано достатніх підстав вважати, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення арешту на вказане майно може призвести до порушення права власності ОСОБА_10 , а тому в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1