Справа № 473/1472/20
Номер провадження 1-кс/473/378/2020

УХВАЛА

"15" травня 2020 р. Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна за кримінальним провадженням, внесеним 10.05.2020 року до ЄРДР за №0000647,

встановив

до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , про арешт майна - автомобіля «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , однак перебуває в користуванні ОСОБА_5 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000647 від 10.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні слідчий просила клопотання задовольнити в зв`язку з необхідністю забезпечення збереження речового доказу, яким є вищевказаний автомобіль, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою забезпечення проведення необхідних експертиз.

Власник майна ОСОБА_4 та користувач майна ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна - «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак просили залишити транспортний засіб на зберігання власнику.

Заслухавши слідчого, власника та користувача майна, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається, в тому числі з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ч.1 ст. 98 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1,5,7 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Як встановлено в судовому засіданні, 09.05.2020 року до чергової частини Вознесенського ВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що 09.05.2020 року приблизно о 19-50 год. на автодорозі Р-55 по вул.Одеській в м.Вознесенськ, 70 метрів від ТОВ СП «Нібулон» філія Вознесенська, сталася ДТП, а саме: водій автомобілю «ЗАЗ 110307» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не впоравшись з керуванням здійснив виїзд на праве узбіччя відносно його руху з подальшим перекиданням транспортного засобу на праву сторону. В ході даної ДТП пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження, з якими доставлена до приймального відділення КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР.

Згідно довідки КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР чергового лікаря ОСОБА_8 у ОСОБА_9 , яка була госпіталізована до відділення анестезіології та інтенсивної терапії 09.05.2020 року встановлено діагноз: забій головного мозку, переломи кісток, забій грудної клітини, переломи ребер, спадини, гематоми, забій та рани голови.

За даним фактом 10.05.2020 року до ЄРДР за №0000647 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 від 10.05.2020 року тимчасово вилучене вищевказане майно визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, а саме: автомобіль «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 передано до кімнати зберігання речових доказів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 16 КПК України передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, враховуючи що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та слідчим наведені правові підстави для арешту вказаного майна, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000647 від 10.05.2020 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підлягає задоволенню в частині арешту транспортного засобу в вигляді встановлення заборони відчужувати та розпоряджатися майном. При цьому слідчий суддя приходить до висновку про можливість передачі власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання арештованого автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, з зобов`язанням за першою вимогою органів досудового розслідування та суду надавати вищевказаний транспортний засіб для проведення необхідних слідчих дій.
Що стосується накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , то в даному випадку слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки слідчим не доведено, а слідчий суддя не встановив законних підстав для накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке визнано речовими доказами по зазначеному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,

ухвалив

застосувати вид заходу забезпечення кримінального провадження в виді арешту транспортного засобу «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , але перебував в користуванні ОСОБА_5 .

Майно, на яке накладений арешт відповідно до цієї ухвали, залишити на зберіганні власнику ОСОБА_4 , який проживаєза адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши останньому будь-яким способом розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вищевказаного автомобілю.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.
В задовленні клопотання про арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 відмовити.

Копію ухвали надіслати слідчому СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 для виконання, а також прокурору та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.310 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1