Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/266/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На підозрюваного ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 16 квітня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України. Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 06 лютого 2015 року у встановленому законом порядку придбав мисливську нарізну вогнепальну зброю МКМ-072 у мисливському магазині «STVOL», розташованому за адресою м. Одеса, вул. м. Говорова, 2, який діяв згідно ліцензії МВС України АВ601453, АВ601458 та в подальшому отримав дозвіл на носіння та зберігання вищевказаної зброї № НОМЕР_1 , виданий УМВС України в Закарпатській області 23 лютого 2015 року. В подальшому, 06 березня 2018 року ОСОБА_5 з метою продовження дозволу № 805 від 23.02.2015 року особисто звернувся до начальника УПД ГУ НП в Закарпатській області з відповідною заявою. Після чого в цей же день з метою проведення відстрілу належної йому зброї МКМ-072, калібр 7,62х39, серії НОМЕР_2 у відповідності до Наказу МВС України № 390 від 10.09.2009 року «Про затвердження Інструкції з організації функціонування криміналістичних обліків експертної служби МВС» та ГСТУ 78-41-002-97 «Зброя мисливська та спортивна. Вимоги безпеки. Методи випробувань на безпеку», була перевірена спеціалістами Закарпатського НДЕКЦ МВС України на стан технічної придатності та відстріляна, про що видано довідку про відстріл зброї № 448 від 06.03.2018 року. Однак, ОСОБА_5 всупереч ст. 68 Конституції України та законів України, зокрема, п. п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, протиправно, незаконно, при не встановлених слідством місці та часі самостійно вніс конструктивні зміни в належний йому карабін моделі МКМ-072, калібром 7,62х39 мм з серійним номером № НОМЕР_2 , 1970 року випуску, а саме замінив шептало, що призвело до придатності ведення автоматичної стрільби та зберігав за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , допоки 04 жовтня 2019 року о 14 годині 00 хвилин не був виявлений та вилучений працівниками ГУНП в Закарпатській області під час проведення обшуку. Згідно висновку експерта № 1/442 від 05.12.2019 року, наданий на дослідження карабін, є нарізною вогнепальною багатоцільовою зброєю, моделі МКМ-072 калібру 7,62х39 мм з серійним номером № НОМЕР_2 , 1970 року випуску, виготовлений промисловим способом із внесеними змінами в саморобний спосіб та придатний для проведення пострілів, піддавався конструктивним змінам, а саме, було замінено шептало, що призвело до придатності ведення автоматичної стрільби. В подальшому громадянину ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, тобто в незаконній переробці вогнепальної зброї. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , відповідно до якого в нього виявлено і вилучено належний йому карабін моделі МКМ-072, калібром 7,62х39 мм з серійним номером № НОМЕР_2 , 1970 року випуску; висновком експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України № 1/442 від 05.12.2019. Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, має реальні можливості покинути територію України з цією метою, може незаконно впливати на свідків (понятих, які були присутні під час проведення обшуку та підлягають допиту в якості свідків у суді) та їх родичів з метою зміни ними показань на його користь, впливати на експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні судових експертиз з метою підбурювання їх до дачі неправдивих показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, а тому наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, не будуть достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Слідчий суддя прийшов до висновку про те, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд констатував, що їх можливе настання не доведено прокурором жодним доказом. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, не може безумовно свідчити про те, що підозрюваний у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Більш того, слідчий не вказав які небудь риси особистості або поведінки підозрюваного, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_5 має намір переховуватись від органів досудового слідства або суду. Слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, злочин не пов`язаний із життям та здоров`ям людини. Вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України не доведений. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор, підозрюваний та захисник повідомлені відповідно до вимог закону; заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший день прокурор, підозрюваний чи захисник не подавали; прокурор подав заяву, в якій зазначив, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 14.05.2020 ухвалено вирок, і просив залишити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без розгляду.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_5 , так і його захисник адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_5 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру від 14.04.2020. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує і те, що обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень стороною захисту не оспорюється.
Крім того, колегія суддів, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що висновок слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, - є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити новий злочин чи будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.
Тому, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим, що у свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
При цьому, колегія суддів вважає, що обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та запобігання будь-яким спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування, незаконного впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь-який спосіб.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 є занадто суворим, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, злочин не пов`язаний із життям та здоров`ям людини, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують і не впливають на висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також не свідчать про незаконність висновку слідчого судді в цій частині.
Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не приймає до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України не доведений.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує і надану прокурором копію вироку Ужгородського міськрайонного суду від 14.05.2020, зі змісту якого вбачається, що у кримінальному провадженні затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 ..
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_5 передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що будь-яких даних у підтвердження незаконності висновків слідчого судді стороною захисту до апеляційної скарги не додано.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2020 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 263- 1 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: