Справа № 947/1106/20
Провадження № 1-кс/947/791/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України, в рамках якого 23.01.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Під час проведення розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, за наявності достатньо зібраних доказів, отримано ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

Постановою слідчого від 23.01.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.
Враховуючи достатність підстав вважати, що майно, яке вилучене під час обшуку, може мати суттєве значення для досудового розслідування та може завдати значної шкоди оточуючим, з метою недопустимості подальшого розпорядження, до з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, що у подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій та експертного дослідження, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від прокурора надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за його відсутності.

Підозрюваний та його захисник в судове засідання також не з`явилися, захисник про дату та час судового засідання належним чином була повідомлена, що підтверджується відповідною телефонограмою.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В судовому засіданні встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що підтверджується тією обставиною, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення такого кримінального правопорушення.

Як вбачається з поданого клопотання, а саме обставин можливого вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 дій, в рамках можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України дій, відбулося незаконне заволодіння, зокрема, грошовими коштами та жіночою шубою коричневого кольору, про які йдеться в клопотанні, з застосуванням відповідних медичних препаратів.

Викладене, враховуючи, що в результаті проведення обшуку було вилучено грошові кошти, а також жіночу шубу коричневого кольору, які могли бути набуті незаконним шляхом, свідчить про наявну необхідність в забезпеченні їх збереження, оскільки такі речі відповідають критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, так як останні могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом. В частині вилучених чоловічого та жіночого гаманців, а також жіночої сумки, слідчий суддя також вважає, що таке майно підпадає під категорію речових доказів, оскільки останнє могло бути набуто кримінально-протиправним шляхом. В свою чергу вилучені мобільні телефони відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки у таких телефонах можуть бути зафіксовані переписки, які мають значення для підтвердження факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. При цьому, вилучені медичні препарати могли використовуватися при можливому вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що в будь-якому випадку, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, арешт на вищевказані речі та документи, а також на вилучені годинники, необхідний з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації, як виду покарання, що також свідчить про наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Між тим, слідчий суддя не може погодитися з доводами сторони обвинувачення в частині наявності необхідності в накладенні арешту на решту вилученого майна, оскільки стороною обвинувачення не доведено будь-якого відношення такого майна до розслідуваного кримінального провадження.
За таких обставин, враховуючи правові підстави для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених речей в рамках кримінального провадження, а також наявність необхідності в забезпеченні можливої конфіскації майна, як виду покарання, з огляду на засади розумності та пропорційності арешту майна завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого клопотання.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.01.2020 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Пластиковий сосуд з написом на етикетці «Називін», в якому рідина невідомого походження.

- Пластиковий сосуд з написом на етикетці «Хлоргіксоген-Віола» , з рідиною в середині.

- Мобільний телефон марки «Iphone 6S» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім карткою Лайфселл НОМЕР_2 .

- Мобільний телефон марки «ASTRO» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 з сім карткою НОМЕР_5 .

- Мобільний телефон, марки Redmi IMEI 1 НОМЕР_6 , ІМЕІ 2- НОМЕР_7 з сім карткою НОМЕР_8 .

- Шуба жіноча коричневого кольору.

- Пластикова пляшка з написом «Візін».

- Наручний годинник «Poersy».

- Наручний годинник «Aron».

- Чоловічий гаманець чорного кольору.

- Жіноча сумка чорного кольору.

- Жіночий тканевий гаманець тілесного кольору

- Грошові кошти в сумі 2600 гривень: 5 купюр номіналом 500 гривень ХЄ5747783,ХА1038443,УД6769201,ХБ7385089,ХЄ5682785, купюра номіналом 100 гривень КЙ2862086.

В іншій частині клопотанні відмовити.

Тимчасово вилучене майно у вигляді куртки сірого кольору в клітинку, акумулятору павербанк PRADA, акумулятору павербанк Borofone, джинсових штанів з темної тканини з ременем червоного кольору, коробки від стартового пакету Лайфселл НОМЕР_9 , три в`язки ключів, одна з них з брелком, піджака синього кольору з сорочкою блакитного кольору, зв`язки з 7 ключами, блокноту з обкладинкою блакитного кольору «Lipta Business», футляру з поломаними чоловічими окулярами, стартового пакету без сім картки НОМЕР_10 , НОМЕР_11 повернути особі, у якої воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1