Номер провадження: 11-сс/813/1078/20
Номер справи місцевого суду: 947/5393/20 1-кс/947/8480/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005691 від 19 жовтня 2019 року за ознаками злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , а також покладено обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першою вимогою.

Строк дії ухвали до 14 липня 2020 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржену ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник вважає, що ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються жодними належними доказами.

Крім того, захисник зазначив, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні вагітну дружину та малолітню дитину, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем реєстрації та проживання, виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, має бажання працевлаштуватися, про що свідчить заява про прийняття його на роботу.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме в тому, що 08 лютого 2020 року о 02 годині ОСОБА_12 , з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , прибули до нічного клубу «Баніті», що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Катериненська, 23. Знаходячись в приміщенні клубу, помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_15 . Коли останній вийшов з клубу на вулицю ОСОБА_12 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почав застосовувати до ОСОБА_15 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_11 знаходились поруч та почали виконувати роль спостерігачів. В цей час ОСОБА_12 , шляхом ривку з шиї ОСОБА_15 таємно заволодів золотим ланцюжком. В цей час, ОСОБА_15 , почав звертатись до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 з вимогою припинити відносно нього протиправні дії та повернути викрадене майно, проте ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 розуміючи, що їх дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна, погрожуючи застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток у розмірі 185000 гривень.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

16 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 20.02.2020 року,

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2020 року,

-протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_15 від 13.03.2020 року,

-протоколом обшуку від 17.03.2020 року,

-іншими матеріалами провадження.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_16 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_11 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді та до нього застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що до сьогоднішнього дня в ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 не встановлено місцезнаходження речі, яка була ймовірно незаконно набута у потерпілого, у зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає уваги на обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , а саме відкрите викрадення чужого майна з погрозою застосування насильства, вчинене групою осіб.

Разом з тим, поведінка ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого злочину, що супроводжувалося погрозою застосування насильства, свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення впливу підозрюваним на потерпілого, з метою змінити його первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 , а саме те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має вагітну дружину та малолітню дитину, не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді, а обґрунтована на даній стадії досудового розслідування підозра ОСОБА_8 не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

При цьому, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні ОСОБА_8 дружини та малолітньої дитини, з огляду на те, що ОСОБА_11 офіційно не працевлаштований, не мав законних джерел доходу, тому відсутні підстави вважати, що сім`я перебуває на його утриманні.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 під час досудового розслідування.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 року, якою до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком до 14 липня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4