Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2790/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.07.2018 за № №0000714 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Королево, Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого охоронцем виробничого підрозділу Королівський виробничий кар`єр, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року, близько 02:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні спальної кімнати, будинку АДРЕСА_1 та тримаючи в правій руці розкладний ніж, діючи умисно, на ґрунті тривалих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_6 , 1984 року народження, якому наніс удар ножем в область черева в результаті чого ОСОБА_7 впав на підлогу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми черева з гематомою сальникової сумки, парапанкреатичною заочеревинною гематомою та проникаючою колото-різаною раною черевної порожнини з пошкодженням правої шлунково-сальникової артерії, що супроводжувалося внутрішньою кровотечею і ускладнилася геморагічним шоком, які згідно висновку експерта №111 від 06.08.2018, є небезпечними для життя в момент їх заподіяння і по цій ознаці згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 частково підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та частково визнав вину у вчиненні злочину, що йому інкриміновано та показав, в той день зять побив бика, із-за цього треба було його дорізати. Покликали чоловіка, різника, він зробив роботу, коли м`ясо було на столі, хлопці сіли випити. Кликали і його але він не пішов. Через деякий час все закінчилось і випивший зять почав ображати дочку обвинуваченого, вдарив її, почав тягнути за волосся у кімнату, дочка пручалася. Обвинувачений просив зятя не робити біди, зять накинувся на нього, а в нього в руках був ніж, він на нього напоровся. Обвинувачений зазначає, що ніж завжди при ньому із-за специфіки роботи, знаходиться разом із ключами, сам ніж маленький складний. Ніж був із ключами у кармані. Він хотів тільки налякати зятя, думав він як побачить ніж та заспокоїться, але він продовжував знущатися з дочки, тримав рукою дочку за волосся на її голові. Ретізник коли підходив до нього, ще перечепився через поріг і сам налетів на ніж. Він бачив, що наніс потерпілому тілесні ушкодження. Обвинувачений зазначає, що він сам захищався від потерпілого, бо той був у нетверезому та неадекватному стані, сам кидався на нього і напоровся на ніж, він хотів його налякати. Окрім цього обвинувачений зазначає, що потерпілий раніше наносив йому тілесні ушкодження, і це було неодноразово.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_4 стверджується показами потерпілого та свідків.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що він колишній зять обвинуваченого. Того дня він прийшов в 5 годині за бичком на поле, десь в 6 вертався додому,вів бичка. Вже вдома вдарив його карабіном та завів у сарай, потім зайшов у сарай, а бичок кидався на нього. Подзвонив тестю, що робити,а обвинувачений казав дочекатися його. Коли обвинувачений повернувся до дому, вони зробили висновок,що треба бичка добити. Покликали сусіда, розібрали бичка, і потім випили алкоголь, 2,5 літра пива, і жінка з нами випивала. Почався конфлікт із жінкою, вона вже була в алкогольному сп`янінні, дитина плакала і потерпілий просив, щоб йшла спати, вона не хотіла, а навпаки сіла біля свого батька і почала ображати потерпілого. він просив жінку йти спати, так як в дві години мав вставати, бо мав їхати здавати на візу. Дитина кричала, бо її присипає тільки жінка, бо потерпілий весь час на заробітках і дитина до нього не звикла, а він просив жінку приспати дитину, а вона не хотіла. Конфлікт закінчився і вони всі пішли спати. Прокинувшись у дві години потерпілий і нижній білизні почав спускатися по сходинках, щоб попити води, і відчув, що позаду нього хтось стоїть, коли він обернувся то обвинувачений відразу наніс йому удар ножем у живіт. Це відбулося на дворі, перед будинком. Від цього удару потерпілий відразу впав і втратив свідомість. Потерпілий зазначає, що він свою жінку за волосся не таскав, тілесних ушкоджень не наносив і взагалі вони лягли спати спокійно без конфлікту. Через два дні потерпілий прийшов до себе у лікарні м. Виноградів, родичі до нього не приходили.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що потерпілий це її колишній зять, а обвинувачений її чоловік. Це сталося 11 липня 2018 року, колишній зять пішов на поле за бичком, де побив того бика до на пів смерті, це сусіди бачили, потім привів додому і вдома його бив. Потім покликав сусіда дорізати вже бичка. Ввечері, коли вже всі мали лягати спати, десь о пів 11 години, зять почав буянити, бити дочку і волочити за волосся, а обвинувачений його просив заспокоїтись, а він не реагував, був дуже п`яний, зять пив цілий день, було видно по ньому. Чоловік дістав ніж, що його налякати, а зять зачіпився і впав на ніж. Це все відбувалось в будинку, а саме в кімнаті де вони ночують з чоловіком. Взагалі будинок має дві кімнати, в одній вони сплять, а в другій зять з дочкою. Зять тягнув за волосся дочку, дочка кричала і просилась спати до них. Ніж був у обвинуваченого, він його носить із собою на роботу. Як саме це все відбулося, вона не бачила, бо вийшла із будинку із онуком, який дуже кричав. Свідок не бачила крові на потерпілому. Раніше були невеликі конфлікти із зятем але до такого не доходило. Зять не кричав, а просто пішов скривлений. Зять був у шортах, коли це сталось.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що обвинувачений це її тато. А потерпілий колишній чоловік, наразі ще не розлучені. Свідок повідомила, що потерпілий того дня бив бика. Сильно побив, так як змушені були зарізати тварину. Того дня, вона з чоловіком пили пиво, батько не пив того дня. Ввечері, коли вже полягали спати, потерпілий почав сваритися з нею, бити, хотів згвалтувати. Вона втекла до матері в кімнату але чоловік прийшов за нею і взяв її за волосся та потягнув до себе в кімнату. Обвинувачений робив зауваження потерпілому не один раз, щоб той заспокоївся і не чіпав її, але потерпілий не слухав. У батька все коло себе ключі, на ключах був ніж, він виклав його спереду себе розкритим, щоб налякати чоловіка, а потерпілий перечепився через щось, бо був п`яний, і впав на ніж. Це все сталось в приміщенні. Потім потерпілий вийшов з кімнати і попросив скору. Вона викликала швидку допомогу та поліцію. Потерпілий після даної події сховався і його важко було знайти.

Крім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- рапортом інспектора-чергового Виноградівского ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 11.07.2018 року, відповідно до якого надійшло повідомлення на службу 102 про те, що під час побутової сварки, захищаючи заявницю від її чоловіка, який наносив їй тілесні ушкодження, її батько ОСОБА_4 наніс тілесне ушкодження її чоловіку ОСОБА_10 ножем у живіт, потерпілий втік, потребує медичну допомогу (а.п. 11);

- заявою ОСОБА_6 від 29.07.2018 р. згідно якої просить прийняти міри до ОСОБА_4 , 1960 р.н., мешканця АДРЕСА_1 , який 11.07.2018 р. приблизно о 02.00 год. наніс йому удар ножем в область живота (а.п.12);

- протоколом огляду місця події від 11 липня 2018 року, з фототаблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є дворогосподарство АДРЕСА_1 , де було виявлено ніж, довжиною леза 8,5 см, який було вилучено та поміщено в спец. пакет № 4308465 (а.п. 14-20);

- повідомленням адміністрації Виноградівської районної лікарні № 594 від 11.07.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 поступив у важкому стані в хірургічне відділення 11.07.18 р. (04.30 год.), після оперативного лікування переведений в реанімаційне відділення, з діагнозом : проникаюче ножове пораження черевної порожнини із ушкодженням гілки правої шлунково-сальникової артерії. Внутрішня кровотеча. Гемоперитонеум. Геморагічний шок ІІІ ст. Алкогольне сп`яніння (а.п. 26);

- висновком експерта №111 від 06.08.2018 року, згідно якого при судово-медичній експертизі потерпілого громадянина ОСОБА_6 , а також даних згідно записів проведених в медичній карті за №9698/768 (надану у Виноградівську рай СМЕ від 06.08.2018 року), у останнього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді СИНЦЯ орбітальної ділянки лівого ока; садна шкірних покровів спинки носа; травми черева з гаматомою сальникової сумки, парапанкреатичною заочеревинною гематомою та проникаючою колото-різаною раною черевної порожнини з пошкодженням правої шлунково-сальникової артерії, що супроводжувалася внутрішньою кровотечею і ускладнилася геморагічним шоком. Тілесні пошкодження у вигляді синця та садна шкірних покровів» виникли внаслідок дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею при нанесенні ударів ними, тілесні пошкодження у вигляді «проникаючою колото-різаної травми черева з пошкодженням внутрішніх органів та внутрішньою кровотечею» виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого предмету внаслідок нанесення удару ним.

Тілесні пошкодження у вигляді «синця та садна`не спричинили розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» "Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного терміну розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності. Пошкодження у вигляді «проникаючої колото-різаної рани черева з пошкодженням внутрішніх органів та внутрішньою кровотечею » є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, по цій ознаці згідно п.2.1.2. Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених "Наказом № 6" МОЗ України від 17.01.95 р. кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (а.п. 86-89);

- дослідженим у судовому засіданні ножем, яким було завдано поранення потерпілому ОСОБА_6 .

Оцінюючи покази обвинуваченого з приводу того, що він не вчинив дії спрямовані на завдання тілесних ушкоджень та вирішуючи питання про наявність в його діях умислу суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого даного діяння, зокрема, враховує спосіб та знаряддя злочину - наявність у обвинуваченого ножа, кількість, характер та локалізацію ножового поранення, зокрема, нанесення удару в життєво важливу частину тіла.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, під час вчинення злочину ОСОБА_4 перебував у тверезому стані, тоді як ОСОБА_6 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і останній не чинив супротив активним діям обвинуваченого, що в свою чергу свідчить про те, що дії ОСОБА_4 носили усвідомлений, цілеспрямований характер, під час якого ОСОБА_4 усвідомлював свої дії та керував ними.

Посилання захисника обвинуваченого в судовому засіданні на те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, оскільки обвинувачений наміру наносити тілесні ушкодження не мав, а наніс тілесне ушкодження ножем в результаті захисту від протиправних дій потерпілого, є безпідставними з урахуванням обставин та обстановки події 11.07.2018 року, характеру та локалізації поранення у життєво важливу частину тіла.

Суд констатує, що в обвинуваченого не було необхідності наносити потерпілому удар ножем в життєво важливу частину тіла. Доводи про те, що потерпілий поводився неадекватно, тягнув за волося доньку обвинуваченого є абсолютно неспівмірними з вчиненим.

Крім того, це суперечить позиції обвинуваченого, який зазначає, що наміру наносити потерпілому тілесні ушкодження не мав, а потерпілий сам настромився на ніж.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б давали суду підстави вважати, що злочин вчинено обвинуваченим із необережності. Злочин обвинувачений вчинив під час побутової сварки, яка відбувалась між ним та потерпілим на побутовому грунті.

При цьому суд бере до уваги спрямованість та силу завданого потерпілому удару, що якраз і свідчать про те, що він умисно наніс тілесні ушкодження, застосовуючи насильство із використанням ножа.

При цьому, не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд розцінює як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності, а показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де вона зазначили, що потерпілий перечипившись сам настромився на ніж, суд оцінює критично, оскільки такі показання є нелогічними, непослідовними та не узгоджуються з показаннями потерпілого та доказами зібраними по справі.

Беручи до уваги в сукупності всі встановлені судом обставини та мотиви вчиненого злочину, за яких ОСОБА_4 свідомо наніс потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, а тому суд приходить висновку, що дії обвинуваченого охоплювалися прямим умислом спрямованим саме на посягання на здоров`я особи потерпілого.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06.12.1998 (пункт 253), "Козинець проти України" від 06.12.2007 (пункт 54), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 (пункт 150), "Зякун проти України" від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Захисником заявлено клопотання про визнання протоколу огляду місця події від 11.07.2018 р. недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що такий проведений без ухвали слідчого судді. Однак такі доводи є безпідставними, оскільки власником дворогосподарства по вул. Заводська, с.Горбки Виноградівського району ОСОБА_11 надала добровільну згоду слідчому на огляд належного їй дворогоподарства (а.м.13).

Згідно ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Системний аналіз зазначеної норми дає однозначний висновок, що у разі добровільної згоди власника на проведення огляду подальшого дозволу слідчого судді на проведення огляду не вимагається. Відтак, підстав для визнання протоколу огляду місця події від 11.07.2019 р. неналежним доказом не має.

Доводи клопотання про порушення процедури отримання слідчим речового доказу ножа також не відповідають дійсності, оскільки згідно наявної у матеріалах провадження розписки від 11.07.219 р. ОСОБА_4 добровільно видав слідчому складний ніж (а.м.16), що повністю узгоджується із положеннями ст.100 КПК України.

Доводи захисника, що досліджувався не вилучений ніж є безпідставними, оскільки при дослідженні речового доказу у судовому засіданні обвинувачений впізнав власний ніж.

Доводи захисника про визнання судово-медичної експертизи № 111 від 06.08.2018 р. неналежним доказом у зв`язку з тим, що експертом порушено порядок отримання медичної документації, оскільки він сам збирав докази, за відсутності відповідних повноважень не відповідають дійсності, оскільки експертом ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що медична документація їй була надана слідчим і вона особисто ніякі докази не збирала. Про законодавчі обмеження збирати за власної ініціативою докази вона знає і при проведенні експертизи жодних вимог закону нею не порушено.

Посилання захисником на правову позицію ВС/ККС від 07.08.2019 р. є недоречним, оскільки у вказаній постанові зазначено, що експертизу проведено без внесення відомостей до ЄРДР та по постанові слідчого, який не мав права виносити постанову, оскільки не був у групі слідчих. Експерта залучено у позапроцесуальний спосіб.

У даній кримінальній справі відомості до ЄРДР № 0000714 внесено за заявою ОСОБА_9 11.07.2018 р. за ч.1 ст. 121 КК України (а.м.1-2). Слідство доручено проводити слідчому ОСОБА_13 (а.м.3). Слідчим ОСОБА_13 подано клопотання до слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 . Ухвалою слідчого судді від 13.07.2019 р. клопотання слідчого задоволено та доручено Виноградівському районному відділенню Закарпатського обласного бюро СМЕ провести судово-медичну експертизу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000714 від 11.07.2018 р. за ч.1 ст.121 КК України (а.м.84-85). На підставі винесеної ухвали експертом ОСОБА_12 у період з 25.07.2018 по 06.08.2018 р. проведено експертне дослідження (а.м.86-88).

Отже, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши кожний доказ на його належність, допустимість, достовірність, а сукупність зібраних доказів на їх достатність і взаємозв`язок, суд приходить поза розумним сумнівом до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце.

Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинений ним злочин.

Обираючи міру покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, враховує обставини вчиненого злочину та його наслідки, дані особистості:

- згідно довідки Виноградівської районної лікарні №683 від 17.07.2018р., ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та лікаря-фтизіатра не перебуває (а.п. 154);

- згідно довідки виконавчого комітету Веряцької сільської ради Виноградівського району про склад сім`ї №02-17/453 від 12.07.2018 р., ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 разом з жінкою, дочкою, зятем та онуками (а.п. 156);

- згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Веряцької сільської ради Виноградівського району №02-17/454 від 12.07.2018 р., ОСОБА_4 за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони (а.п. 157);

- згідно характеристики виданої підрозділом Королівський кар`єр філії Центр управління промисловістю ПАТ Укрзалізниця №308 від 12.07.2018 р., ОСОБА_4 за місцем роботи зарекомендував себе з позитивної сторони (а.п. 159);

- згідно вимоги про судимість ОСОБА_4 раніше не був судимий (а.п. 161).

Обвинувачений винен у вчиненні кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинений ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_4 судом не встановлено.

За таких обставин, беручи до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, відсутності претензій з боку потерпілого, що дає підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якими обвинувачується у виді позбавлення волі з наданням на підставі ст.75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Призначення такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання про речові докази вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирались.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Керуючись ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

змиви з плями бурого кольору; ніж з стальним руків`ям, які перебувають на відповідальному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1