490/850/20 25.02.2020
н/п 1-кп/490/432/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000096 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення та на даний час - військовослужбовець за контрактом, навідник 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , матрос, АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2019р. ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні "матрос", на посаді навідник 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним про умови та порядок проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд до 05.02.2020 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю. Пояснив, що отримав відомості про те що вітчим поранив ногу, вдома залишилися хвора мати та неповнолітня сестра, через що у командира роти попрохав відпустку за сімейними обставинами. Не отримавши такого дозволу, 04.09.2017р. він вирушив додому на автобусі. Спочатку йому зателефонував командир взводу, якому він об`яснив ситуацію, однак на його повторний дзвінок він не відповів. На даний час він повернувся до частини, де проходить службу та має намір найближчим часом разом зі всіма вирушити в зону проведення бойових дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, його особу, а саме те, що він за місцем проходження служби характеризується посередньо, раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має намір й далі проходити службу.
Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання - відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до нижньої межі санкції, встановленої ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 , є раніше не судимим, має постійне місце проживання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1