Справа № 484/1855/20
Провадження № 1-кп/484/366/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, військовослужбовця ЗСУ, солдата в/ч НОМЕР_1 на посаді механіка радіостанції Р-844 роти радіоперешкод, не одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 04.09.2015 року Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потоерпілого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

22.05.2020 року близько 04.30 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по вул. Коротченка, 14 в м. Первомайську Миколаївської області, ОСОБА_5 та ще дві особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, вирішили незаконно заволодіти будь-яким транспортним засобом. З цією метою ОСОБА_5 зателефонував до служби таксі «1506» та викликав автомобіль на зазначену вище адресу. Того ж дня о 04.37 годині за викликом на власному транспортному засобі ВАЗ-2110 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_4 приїхав ОСОБА_7 . Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 та ще дві особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, підійшли до автомобіля з боку водійських дверей. Виконуючи задумане, усвідомлюючи, що їх дії носять відкритий характер та зрозумілі оточуючим, одна з осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, кулаком правої руки розбив скло в дверях автомобіля з боку водія, відчинив їх та силою витяг ОСОБА_7 із салону автомобіля. При цьому погрожував застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, які ОСОБА_7 сприймав як реальні. Після цього особи, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, продовжили висловлювати погрози на адресу потерпілого, а ОСОБА_5 сів за кермо та завів двигун автомобіля, використовуючи ключі, що знаходились у замку запалювання. Почувши, що ОСОБА_5 завів двигун, інші дві особи, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, сіли на заднє пасажирське сидіння і на викраденому транспортному засобі поїхали з місця події, завдавши своїми спільними діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму 94 463 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із загрозою насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування 11.06.2020 року між підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника адвоката ОСОБА_6 , та прокурором Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся у скоєному. Між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільнення його від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу відповідно до вимог ст. ст. 473, 474 КПК України.

Допитаний під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззаперечно визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечував, у скоєному розкаявся. Повністю підтвердив добровільність наміру укласти угоду про визнання винуватості та готовність відбути визначене в угоді покарання.

Захисник підтвердив зазначені обставини, а також добровільність укладення угоди обвинуваченим та його обізнаність з обмеженнями під час розгляду справи та наслідками укладення угоди про визнання винуватості.

Суд, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України та ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому його права та наслідки укладення та затвердження угоди, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 заявили, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_7 письмово надав згоду на укладення даної угоди, а також в судому засіданні за присутності свого представника адвоката ОСОБА_8 , підтвердив, що завдана злочином матеріальна шкода йому відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого він не має і не заперечує проти укладення обвинуваченим і прокурором угоди про визнання винуватості.

Судові витрати у справі відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_9 26.05.2020 року на речовий доказ у справі вилучені під час затримання ОСОБА_5 кросівки чоловічі 41 розміру. Слід скасувати і на підставі ст. 100 КПК України повернути їх ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_5 не засуджується до реального покарання, обраний йому раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід скасувати.

За таких обставин суд вважає необхідним зазначену вище угоду про визнання винуватості затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання, визначене угодою.

Керуючись ст.ст. 370-374, 473 - 475, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , укладену 11 червня 2020 року затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Скасувати арешт, накладений 26.05.2020 року ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_9 на речовий доказ у справі кросівки чоловічі 41 розміру. Зазначені кросівки, які зберігаються в кімнаті речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанції № 370 від 29.05.2020 року - повернути за належністю ОСОБА_5 .

Скасувати обраний ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_9 24.05.2020 року запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскарженийдо Миколаївського апеляційного суду через Первомайським міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок в частині скасування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

СУДДЯ: