Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/44/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника - ОСОБА_7

переглянувши в апеляційному порядку, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2020 року про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_7 на рішення слідчого, -

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді місцевого суду звернувся представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зі скаргою на рішення слідчого постанову слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000704 від 11.04.2017 року.
У скарзі просив: скасувати постанову слідчого про визнання ОСОБА_7 потерпілою, зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні визнати ОСОБА_7 потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Вимоги скарги мотивовані наступним: слідчим СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000704 від 11.04.2017 року, за заявою ОСОБА_10 про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення ОСОБА_11 , за ознаками злочину, передбаченого ст. 122 КК України; ОСОБА_10 визнаний потерпілим у кримінальному провадженні; у жовтні 2019 року потерпілий помер, а його донька ОСОБА_7 подала слідчому заяву про визнання її потерпілою; слідчим відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_7 брала участь у кримінальному провадженні, контролювала хід досудового розслідування, оскаржувала незаконні дії слідчого, заключала договори з адвокатами, оплачувала їх послуги, їй завдано шкоди вчиненням кримінального правопорушення та подальшою волокітою, моральної шкоди страхом за життя та здоров`я батька, емоціональну напругу, тощо.
Слідчим суддею відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого.
Своє рішення суд умотивував таким.
Потерпілий у даному кримінальному провадженні помер від тривалого хронічного захворювання, по факту смерті потерпілого складено акт про ненасильницьку смерть; вчиненим стосовно потерпілого ОСОБА_10 кримінальним правопорушення ОСОБА_7 не спричинено будь-якої шкоди, тому ОСОБА_7 не належить до кола осіб, визначених ст. 55 КПК України, і не може визнаватись потерпілою у даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою, визнати її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000704 від 11.04.2017 року.
Свої вимоги умотивовує наступним доводами.
Слідчим СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000704 від 11.04.2017 року, за заявою ОСОБА_10 про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення ОСОБА_11 , за ознаками злочину, передбаченого ст. 122 КК України.
Протягом тривалого часу досудове розслідування проводиться недбало, не вчиняються необхідні слідчі дії, слідство умисно затягується.
Постанова слідчого не є мотивованою, адже не містить жодної підстави вважати її особою, якою не завдано шкоди. У слідчого наявні документальні підтвердження завдання їй шкоди.
Моральної шкоди їй завдано, оскільки вона перебувала з батьком після його побиття, надавала допомогу при лікуванні та після проходження лікування, коли йому не можна було вставати з ліжка. Крім того, внаслідок вчинення кримінального правопорушення порушено її звичайний уклад життя, вона вимушена була тимчасово залишити своє постійне місце проживання, аби приїхати до батька в лікарню, доглядати його; крім того, з причин нервових переживань та стресу у неї значно погіршився стан здоров`я. Хвилювання батька з приводу постійних погроз з боку ОСОБА_11 , який завдав йому тілесних ушкоджень, викликали і у неї переживання, погане самопочуття, пригнічений стан.
З приводу завдання їй майнової шкоди, зазначає, що за два роки нею укладено договори з двома адвокатами на надання правової допомоги, витрачено значні грошові кошти на виплату гонорару адвокатам; батько після побиття лежав у лікарні, витрати на ліки вона взяла на себе.
Слідчий у постанові зазначає, що не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між побиттям батька та його смертю, а тому вона не може бути потерпілою.
Однак, до його побиття, батько був абсолютно здоровою людиною, онкологічне захворювання виникло вже після його побиття, після завдання йому тілесних ушкоджень його повністю обстежено в лікарні, і на той час даного захворювання віднайдено не було; коли батько вдруге потрапив до лікарні, - вже до онкодиспансеру, лікарем їй надано роз`яснень, що онкологічне захворювання могло стати наслідком побиття , а також і наслідком постійних переживань, але офіційного висновку жоден лікар не дасть, оскільки наукою офіційно не підтверджено природу раку.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку скаржника, особи, яка подала апеляційну скаргу, на підтримку своєї процесуальної позиції, думку прокурора щодо апеляційної скарги адвоката скаржника, дослідивши матеріали скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Апеляційним судом, у даному випадку, приймається до апеляційного перегляду за апеляційною скаргою ухвала слідчого судді, не зважаючи на те, що можливість її оскарження в апеляційному порядку прямо не передбачена ст. 309 КПК України, оскільки, внаслідок дослідження матеріалів скарги, виявлено явне і беззаперечне порушення органом досудового розслідування вимог Конституції України, кримінального процесуального закону України, що призвело до порушення та утиснення прав особи.
Тож, приймаючи дану апеляційну скаргу в провадження, суд апеляційної інстанції, насамперед, керується наступними нормами закону.
Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, зокрема, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як регламентовано положеннями статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, п. п. 1), 17) ч. 1, - зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 9 КПК України - у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Стаття 19 Конституції України визначає: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Стаття 55 частина 1, 3, 6 Кримінального процесуального кодексу України: 1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; 3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Як встановлено матеріалами скарги, скаржник ОСОБА_7 оскаржує рішення слідчого про відмову у визнанні її потерпілою в межах кримінального провадження № 0000704.

У провадженні слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградські області ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження № 0000704 від 11.04.2017 року за заявою ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 КК України, що вчинене ОСОБА_11

ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим.

Наприкінці 2019 року потерпілий ОСОБА_10 помер.

Донька померлого потерпілого ОСОБА_7 звернулась до слідчого із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Слідчим ОСОБА_9 , за наслідками розгляду вказаної заяви, винесено постанову про відмову у задоволенні заяви та визнання ОСОБА_7 потерпілою.

Вказану постанову слідчого скаржником ОСОБА_7 оскаржено до слідчого судді місцевого суду.

Слідчим суддею відмовлено у задоволенні скарги на рішення слідчого, при цьому зазначено, що ОСОБА_7 не спричинено будь-якої шкоди, тому ОСОБА_7 не належить до кола осіб, визначених ст. 55 КПК України, і не може визнаватись потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Колегія суддів не погоджується із рішенням слідчого судді, вважає його передчасним, зважаючи на наведені вище положення кримінального процесуального закону, а саме ст. 55 КПК України.

ОСОБА_7 є близьким родичем (донькою) померлого ОСОБА_10 , визнаного потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Як встановлено, за змістом обставин кримінального провадження, стосовно ОСОБА_10 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 КК України, тобто, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як наразі встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_7 , після вчинення кримінального правопорушення стосовно її батька ОСОБА_10 вимушена була залишити звичайний уклад свого життя, залишила постійне місце свого проживання з родиною, що знаходиться в іншому населеному пункті, здійснювала догляд за батьком, коли останній перебував у лікарні у зв`язку із нанесеними тілесними ушкодженнями, а у подальшому під час реабілітації ОСОБА_10 .

Потерпілий певний час після вчинення кримінального правопорушення був прикутий до ліжка, не міг здійснювати щоденні звичайні функції із самообслуговування, по причині чого ОСОБА_7 здійснювала догляд за ним, оскільки він потребував сторонньої допомоги.

Стан здоров`я ОСОБА_10 , який був особою немолодого віку, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, значно погіршився, а тому він вимушений був регулярно проходити стаціонарне та амбулаторне лікування.

ОСОБА_7 понесла майнових витрат, пов`язаних із покупкою ліків батькові (потерпілому ОСОБА_10 ), перебуванням і проходженням лікування у лікувальному закладі, реабілітацією потерпілого, у подальшому також у зв`язку із регулярним лікуванням.

Крім того, ОСОБА_7 понесено витрат на правову допомогу, оскільки на час, коли потерпілий був обмежений у своїх фізичних можливостях через вчинене кримінальне правопорушення, його донька ОСОБА_7 приймала участь у даному кримінальному провадженні: укладала угоди з адвокатами, оскаржувала дії слідчого у провадженні, тощо.

Слід зауважити, що ОСОБА_7 , відповідно, зазнала і моральних страждань через вчинення кримінального правопорушення щодо її батька: нервові хвилювання, негативний емоційний стан скаржника, стрес, хвилювання за близьку людину, за здоров`я батька, порушення звичайного укладу свого життя, відвідування лікувальних закладів, догляд за хворим під час реабілітації, виконання щоденних, звичайних для потерпілого, функцій самообслуговування, які він був не в змозі здійснювати самостійно.

Відтак, висновки слідчого судді, а також і слідчого з приводу того, що ОСОБА_7 вчиненням кримінального правопорушення стосовно її батька ОСОБА_10 не заподіяно будь-якої шкоди, є передчасними та такими, що дійсності не відповідають.

Згідно із ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: п. 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За наведених обставин, колегія суддів скасовує ухвалу слідчого судді, постанову слідчого, задовольняючи клопотання скаржника.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2020 року про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000704 від 11.04.2017 року скасувати.

Постанову слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000704 від 11.04.2017 року скасувати.
Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілою у кримінальному провадженні № 0000704 від 11.04.2017 року за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3