Справа № 243/2402/18
Провадження № 1-кс/243/295/2020
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року м. Слов`янськ
ВСТАНОВИВ:
До Слов`янського міськрайоного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора Слов`янської місцевої прокуратури, ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Донецької області України, громадянином Російської федерації ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
В результаті діяльності зазначеного не передбаченого Законами України збройного формування на території Донецької області було зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, спричинено загибель ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших людей, як з числа мешканців регіону так і з числа осіб особового складу збройних сил України, що є тяжкими наслідками.
Дії, ОСОБА_5 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період часу з квітня 2014 року до початку червня 2015 року та виразились у активній його участі в діяльності непередбаченого законами України
збройного формування, що супроводжувалося вчиненням опору представникам влади.
В результаті діяльності зазначеного непередбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було спричинено масову загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.
Відповідно до повідомлення про підозру від 17.03.2015 року, встановлено, що ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення на території м. Слов`янськ, Донецької.
Прокурор в клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо нього покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, який просив клопотання задовольнити, та захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_4 , який просив вирішити клопотання на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов'язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до положення п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України до заходів забезпечення кримінального провадження належить затримання особи.
Частиною 5 ст. 131 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частиною 1 ст. 188 КПК України передбачено право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором на звернення з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, сторона обвинувачення має право на звернення з таким клопотанням лише щодо особи, якій у передбачений КПК України спосіб повідомлено про підозру, або щодо особи, обвинувальний акт стосовно якої направлений до суду.
Прокурор в судовому засіданні не надав слідчому судді належних доказів та відомостей про отримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про підозру.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка
затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
З доданого до клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України вручене не було.
Слід також зауважити, що не усі процесуальні повідомлення можливо здійснити шляхом передачі документу, бо саме повідомлення про підозру це складна процесуальна дія, яка передбачає: прийняття процесуального рішення, вчинення процесуального виклику, процесуальної дії та реалізацію прав особи, яка внаслідок суворого дотримання закону при виконанні вимог ст. 278 КПК набуває відповідного статусу.
Крім того необхідно розрізняти процесуальні виклики від повідомлення про зміст документу із обов`язково визначеним статусом особи, яка має право роз`яснити зміст документу, обсяг набутих прав та обов`язків, та отримати пояснення, які особа має право надати з проводу підозри для можливості у подальшому прийняти рішення, зокрема, і щодо запобіжного заходу. І ця позиція цілком кореспондується із ч. 3 ст. 111 КПК України.
Також слідчий суддя зазначає, що «вручено» не означає «отримано», а отже доцільно в таких випадках ще враховувати вимоги щодо належного підтвердження отримання або ознайомлення особою зі змістом повідомлення про підозру іншим шляхом.
Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.
Так, згідно частини 1 статті 136 КПК України, належним отриманням підозри є виключно розпис особи, у тому числі на поштовому повідомленні.
Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що звернення з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно особи, яка у встановлений КПК України спосіб не набула статусу підозрюваного або обвинуваченого, чинним КПК не передбачено, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 188 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1