Справа № 157/522/20
Провадження №1-кп/157/90/20
УХВАЛА
Іменем України

24 червня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4 ,

його законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

її законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000613 за клопотанням слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 26 грудня 2019 року біля 06 години, знаходячись у житловому будинку по місцю свого проживання, що на АДРЕСА_1 , будучи нездатним усвідомлювати свої дії та керувати ними через тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді синдрому відміни алкоголю з делірієм галюцинаторного типу, наніс своїй неповнолітній дочці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два удари кухонним ножем у ділянку спини, внаслідок чого заподіяв останній легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що про події, які сталися 26 грудня 2019 року біля 06 год. в будинку за місцем його проживання, не пам`ятає. Пригадує лише як його посадили в службовий автомобіль поліції. У скоєному щиро кається, не заперечує щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, що прокинулась зранку 26 грудня 2019 року та побачила, що біля її ліжка стоїть батько ОСОБА_4 . Він замахувався ножем та двічі поранив її у спину, однак їй вдалося вибити ніж у батька із рук, після чого вона вибігла на вулицю та побігла до будинку бабусі. Від нанесених поранень їй стало зле, тому викликали швидку допомогу.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , батька ОСОБА_4 , який вказав, що знаходячись зранку 26 грудня 2019 року в будинку за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , почув крик. У ванній кімнаті побачив онуку ОСОБА_10 , яка змивала з себе кров. Пізніше дізнався, що тілесні ушкодження онуці наніс його син ОСОБА_4 . Зайшовши до будинку ОСОБА_4 , який знаходиться поряд, виявив, що син перебуває в неадекватному стані, говорить сам із собою.

Винуватість ОСОБА_4 в заподіянні неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні документами, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26 грудня 2019 року (а.с. 48), з якого встановлено, що тілесне ушкодження неповнолітній потерпілій було нанесено ОСОБА_4 26 грудня 2019 року біля 06 год. в будинку за місцем проживання потерпілої, що на АДРЕСА_1 .

З протоколу огляду місця події від 26 грудня 2019 року (а.с. 50) з фототаблицями до нього вбачається, що місцем вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння є кімната житлового будинку, що на АДРЕСА_1 .

З протоколу огляду предмету від 26 грудня 2019 року (а.с. 57) вбачається, що тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 нанесені кухонним ножем, вилученим у вказаному вище житловому будинку.

Висновком судово-медичної експертизи № 37 від 20 лютого 2020 року (а.с. 64) підтверджено, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесне ушкодження у вигляді двох непроникаючих колото-різаних ран в ділянці спини, яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, терміном більше шести діб.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки заподіяв неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №88 від 26 березня 2020 року (а.с. 76) ОСОБА_4 на час інкримінованих йому суспільно-небезпечних дій виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді синдрому відміни алкоголю з делірієм галюцинаторного типу, через що за психічним станом на час інкримінованих йому протиправних дій не був здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

ОСОБА_4 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. На даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки синдрому алкогольної залежності, за психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, страждає на алкоголізм. За таких обставин та враховуючи тяжкість вчиненого у стані неосудності діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , на думку суду, до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, як про це заявлено у клопотанні слідчого.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 512, 513 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання слідчого слідчого відділення Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_11 , затверджене начальником Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , задовольнити повністю.

Застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Речові докази: простирадло зі слідами речовини бурого кольору, три кухонні ножі, які знаходяться на зберіганні в ОСОБА_8 , залишити у її власності.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1