Справа № 214/2682/20
1-кп/214/763/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю представника потерпілих - ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000061 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, працюючого ТОВ «Фауна Гранд», водієм, не одруженого, раніше не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2020 приблизно в 08 годин 10 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлий час доби, рухався по сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Генерала Радієвського м. Кривого Рогу, з боку вул. Володимира Великого в напрямку вул. Космонавтів в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, швидкість його руху була близько 70-80 кілометрів на годину.

В цей час, в зустрічному йому напрямку в районі буд. 36 по вул. Генерала Радієвського, з боку вул. Космонавтів в напрямку вул. Володимира Великого, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, рухався автомобіль «ЗАЗ 110307-42» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , з пасажирами ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , швидкість його руху була близько 40 кілометрів на годину.

Водій ОСОБА_7 в момент виконання ним маневру повороту вправо на закругленні дороги вправо, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 10.1, 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Однак водій ОСОБА_7 , рухаючись з перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкості та діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнився в безпечності свого маневру повороту вправо, допустив занос керованого ним автомобілю «BMW 530 D», чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 10.1; 12.1; 12.4; 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: - «1.5. … бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; - «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»; - «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»; - «12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; - «12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»; -«12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_7 допустив наїзд заднім правим колесом на бордюрний камінь, після чого в стані заносу виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення керованого ним автомобілем «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «ЗАЗ 110307-42» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному йому напрямку, контактувавши при цьому передньою частиною керованого ним автомобілю, з лівою частиною автомобілю «ЗАЗ 110307-42» р.н. НОМЕР_2 , від зіткнення останній перевернувся.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю «ЗАЗ 110307-42» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому поперечного відростку 1-го поперекового хребця праворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). Малолітній пасажир автомобілю «ЗАЗ 110307-42» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: закритого перелому лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на лобну кістку, забій головного мозку 1 ступеню, підшкірна гематома тім`яної області, забійна рана лобної області, садна обличчя, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням ОСОБА_7 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_5 є прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ст. 286 ч.2 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так з показань обвинуваченого вбачається, що 8 січня 2020 року, керуючи автомобілем допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП та потерпілі отримали тілесні ушкодження. Обставини справи, в тому числі швидкість руху, наявні в справі докази, не оспорює. У вчиненому щиро кається. Позов визнав частково, при цьому зазначив, що відшкодував 10 000 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди. Не погоджується з тим, що автомобіль потерпілих знищено. Страхового сертифікату «Зелена картка» на автомобіль не мається.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримала повністю та підтвердила його зміст. Також заявила, що давати показання не бажає. Витрати на лікування несла саме вона.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Також заявив, що давати показання не бажає. В подальшому зазначив, що після ДТП автомобіль передав іншій особі, доказів про це надати не може.

Представник потерпілих у судовому засіданні підтримав позов повністю.

Також у судовому засіданні досліджені наступні докази, які стосуються вирішення цивільного позову.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.49-51), у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому поперечного відростку 1-го поперекового хребця праворуч, яке виникли від дії тупого твердого предмету за механізмом удару, може бути наслідком згинання, час виникнення якого може відповідати 8 січня 2020 року. За своїм характером виявлене тілесне ушкодження відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.70-71), у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден голови локалізація в медичних документах не вказана, та носа, забійна рана лобно - тім`яної області ліворуч, які виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), який міг мати як обмежену, та і необмежену травмуючу поверхню, або при ударі об такий же предмет (предмети), що могло бути при механізмі дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля. Час виникнення ушкоджень, згідно даних медичних документів, може відповідати 8 січня 2020 року. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.79-81), у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на лобну кістку, забій головного мозку 1 ступеню, підшкірна гематома тім`яної області, забійна рана лобної області, садна обличчя. Закритий перелом лівої тім`яної кістки, підшкірна гематома тім`яної області, забійна рана лобної області ліворуч, садна обличчя (локалізація в медичних документах не вказана), виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), який міг мати як обмежену, та і необмежену травмуючу поверхню, або при ударі об такий же предмет (предмети), що могло бути при механізмі дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля. Давність виявлених ушкоджень ( дані медичних документів) може відповідати 8 січня 2020 року. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Відповідно до постанов, у якості речових доказів по справі визнано: автомобіль «ЗАЗ 110307-42» реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.№2, а.с.23); автомобіль «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.№2, а.с.26); диск «CD-R» з відеозаписом, де зафіксовано як автомобіль «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 наближався до місця ДТП, яка сталася 8 січня 2020 року, внаслідок якої було травмовано ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.т.№2, а.с.90); заднє праве колесо в зборі з автомобілю «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.№2, а.с.94).

Відповідно до розписок (т.№1, а.с.29,30,34), потерпіла ОСОБА_4 отримала від обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; потерпілий ОСОБА_5 отримав від обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. та у відшкодування матеріальної шкоди 10 000 грн.

Відповідно до розрахунку, акту (т.№1, а.с.19-20, 40), за надання правничої допомоги потерпілим ОСОБА_5 сплачено 5600 грн., потерпілою ОСОБА_4 1600 грн.

Відповідно до чеків (а.с.54-56), потерпілою ОСОБА_4 сплачено на лікування 1807 грн. 07 коп.

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, висновки експертиз, постанови про визнання у якості речових доказів, розписки, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений, керуючи автомобілем, порушив вимоги Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні висновки судово-медичних експертиз, вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме ступінь тяжкості завданих потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, механізму та часу їх завдання. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні розписки, вважає, що ці докази прямо стосуються доказування розміру відшкодованої обвинуваченим завданої потерпілим шкоди. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні постанови про визнання у якості речових доказів, вважає, що ці докази прямо стосуються доказування. Тому ці докази є належними.

Досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, висновки експертиз, постанови про визнання у якості речових доказів, розписки, суд вважає достовірними.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого, висновки експертиз, постанови про визнання у якості речових доказів, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Також суд приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини обвинуваченого в судовому засіданні не добуто.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, одружений, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч. 1 п.п. 1,2 КК України.

Суд з урахуванням характеру допущеного порушення правил дорожнього руху, часткового відшкодування завданої шкоди, тієї обставини, що обвинувачений працює, вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовом до обвинуваченого ОСОБА_7 , уточнивши, який просять стягнути з ОСОБА_7 на користь : ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 45000 грн. та процесуальні витрати 3200 грн.; на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 190 000 грн. та процесуальні витрати 1600 грн.

В обґрунтування позову наводять наступне. 08.01.2020р., приблизно в 08 год. 10 хв. водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «BMW-530 D» р/н НОМЕР_1 рухався по проїзній частині вул. Генерала Радієвського у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з боку вул. Володимира Великого в напрямку вул. Космонавтів. В цей час, в зустрічному напрямку, рухався автомобіль «ЗАЗ- 110307-42» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який перевозив цивільну дружину ОСОБА_4 та її малолітнього сина ОСОБА_9 . В районі будинку № 36 водій ОСОБА_7 перевищив швидкість руху, дозволену в населених пунктах, виїхав на зустрічну смугу, де в стані заносу здійснив зіткнення транспортних засобів. Автомобіль «BMW-530 D» р/н НОМЕР_1 на обліку в Україні не перебуває, його власником цивільно-правова відповідальність не застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", не застрахований і в Україні, відповідач ОСОБА_7 не є його володільцем, на момент ДТП керував ним на підставі водійського посвідчення НОМЕР_3 від 03.11.2017 р. категорії «В, С, Е». Вказує, що досудовим слідством встановлено, що по матеріалам ЄРДР № 0000061 від 09.01.2020 р., водій ОСОБА_7 не виконав вимоги п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил безпеки руху. Між порушенням ОСОБА_7 вимог п. 10.1 ПДР України та настанням наслідків - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_5 є прямий причинний зв`язок. 25.03.2020р. справа ОСОБА_7 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України знаходиться на розгляді в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу. Вважає, що в даному випадку, згідно Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подія даної ДТП не є страховим випадком, так як страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.» (стаття 6 у редакції Закону України від 05.07.2012 р. N 5090-VI). На підставі статті 40 «Повноваження МТСБУ» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку МТСБУ не є гарантом відшкодування шкоди потерпілим. ОСОБА_7 відшкодував кошти на лікування ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , інші матеріальні витрати, тому претензій по відшкодуванню матеріальної шкоди позивачі не заявляють і в цьому випадку до відповідача по даному виду позову в справі цивільного позову немає. Зазначає. Що позивачі не мають юридичних підстав для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди МТСБУ і заявляють його тільки відповідачу ОСОБА_7 в нижче обґрунтованому розмірі. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995р. « У судовій практиці в справах у відшкодуванні моральної шкоди» зі змінами, внесеними, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 25.05.2001р. п.1, установлене Конституцією й Законами України право на відшкодування моральної шкоди, є найважливішою гарантією захисту прав і воль, законних інтересів громадян. Тому суди зобов`язані забезпечити своєчасний, у повній відповідності з законом розгляд справ, пов`язаних з відшкодуванням даної шкоди. На підставі п.6.4 листа Міністерства Юстиції України від 13.05.2004р. №35-13/797 «Відшкодування моральної шкоди», моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, тому що немає (і не може бути) точних критеріїв майнового вираження сердечного болю, втрати спокою, честі, достоїнства. Будь яка компенсація, моральної шкоди не може бути адекватної дійсним стражданням, тому її розмір може мати чисто умовне вираження. В результаті ДТП позивач ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому поперечного відростку 1-го поперекового хребця, праворуч, що відповідно висновку СМЕ №281 від 20.02.2020р., відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). Позивач ОСОБА_5 досудовим слідством 10.01.2020 р. визнаний потерпілим. Автомобіль «ЗАЗ- 110307-42» р/н НОМЕР_2 2007 р. випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 25.11.2017р. належить ОСОБА_5 , який на момент ДТП керував ним на підставі водійського посвідчення НОМЕР_5 від 19.07.2014 р. категорії «В». Причиною моральної шкоди стали саме правопорушення з боку водія автомобіля «BMW-530 D» р/н НОМЕР_1 . Під моральною шкодою, передбаченою ст. 23 ЦК України, розуміє втрати немайнового характеру внаслідок душевних, психічних, моральних та фізичних страждань, заподіяних йому, ОСОБА_5 , незаконними діями водія ОСОБА_7 , а саме: в зв`язку з протиправною поведінкою по відношенню до нього, ОСОБА_5 , та його близьких - моральну компенсацію оцінює в 10000 грн.; по відношенню до його пошкодженого майна автомобіля, який знаходився в доброму технічному стані, а після пригоди фізично знищений, оцінює в 5000 грн.; фізичними болями (тілесними ушкодженнями середнього ступеню важкості) компенсацію оцінюю в 35 000 грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди виходить з безумовної провини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода ( ОСОБА_7 перевищив дозволену п. 12.4 ПДР швидкість, на заокругленні дороги виїхав на сторону зустрічного руху), характеру і тривалості його переживань, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану здоров`я й спокою. Саме в результаті грубого порушення Правил маневрування та швидкісного режиму водієм ОСОБА_7 , зазнав фізичного болю, переніс стрес, така пригода в його житті вперше. Вказані моральні переживання після події ДТП тривають довгий період. Згідно п.4 ст. 23 ЦКУ, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З врахуванням вище наведеного, заподіяну йому моральну шкоду в цілому оцінює в 50 000 грн. Вказує, що в ході судового розгляду відповідач частково, в сумі 5 000 грн., компенсував моральну шкоду, тому просить стягнути з відповідача 45 000 грн .

В результаті ДТП позивачка ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден голови, забійної рани лобно-тіменної області ліворуч, що відповідно висновку СМЕ № 429 від 17.03.2020р., відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню. Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 04.04.2017р. ОСОБА_10 являється матір`ю ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, закритого перелому лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на лобну кістку, забій головного мозку 1 ступеню, підшкірної гематоми тім`яної області, які згідно висновку СМЕ № 424 від 17.03.2020р. за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. ОСОБА_4 досудовим слідством 03.02.2020 р. визнана законним представником потерпілого, позов по компенсації моральної шкоди заявляє на підставі п.2 ст. 128 КПК України. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, відповідачем по справі являється ОСОБА_7 . За час від скоєння ДТП до теперішнього часу (подача позовної заяви), вона, ОСОБА_4 , зазнала значних фізичних та душевних страждань, збитків та незручностей, впродовж довгого часу згідно з рекомендаціями лікарів повинна з`являтись з сином на консультації до травматолога та невролога. Від травми голови у неї погіршився сон та апетит. Вказує, що заподіяна моральна шкода полягає в значних моральних стражданнях, які тривають значний період в зв`язку з тяжкими тілесними ушкодженнями її дитини, які вчинив винний водій, характеру і тривалості переживань, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього здоров`я сина та спокою. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 от 31.03.1995р. «У судовій практиці в справах у відшкодуванні моральної шкоди» зі змінами, внесеними, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 от 25.05.2001р. п.1, установлене Конституцією й Законами України право на відшкодування моральної шкоди, є найважливішою гарантією захисту прав і свободи, законних інтересів громадян. Тому суди зобов`язані забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом розгляд справ, пов`язаних з відшкодуванням даної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які фізична особа протерпіла в зв`язку з: противоправною поведінкою по відношенню до неї та її сина, страху при ДТП, моральну компенсацію за яку оцінює в 50000 грн.; душевними стражданнями від фізичної особистої болі та болі сина, який отримав тяжкі тілесні ушкодженнями, наслідки ЗЧМТ якої можуть бути самими непередбаченими та негативними, компенсацію за що оцінює в 150000 грн. З врахуванням вище наведеного, заподіяну їй моральну шкоду в цілому оцінює в 200000 грн. В ході судового розгляду відповідач частково, в сумі 10000 грн., компенсував їй моральну шкоду, тому просить стягнути з відповідача 190000 грн. Зазначена сума компенсації не направлена на збагачення, являється адекватною її стражданням.

Вислухавши потерпілих, їх представника, обвинуваченого, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов належить задовольнити частково. При цьому суд виходить з наступного.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що обвинувачений під час керування автомобілем, яким він володів на законній підставі, допустив порушення Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому поперечного відростку 1-го поперекового хребця праворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). Малолітній пасажир автомобілю ОСОБА_9 , син ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: закритого перелому лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на лобну кістку, забію головного мозку 1 ступеню, підшкірної гематоми тім`яної області, забійної рани лобної області, садна обличчя, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден голови локалізація в медичних документах не вказана, та носа, забійна рана лобно - тім`яної області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів. Також встановлено, що був пошкоджений автомобіль, належний потерпілому. Тому, відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, обвинувачений зобов`язаний відшкодувати завдану моральну шкоду.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер порушення обвинуваченим вимог правил дорожнього руху, глибину фізичних страждань потерпілого, майно якого було пошкоджено, та який сам зазнав тілесних ушкоджень, а також його близькі родичі зазнали тілесних ушкоджень, ступінь вини обвинуваченого, факт пошкодження автомобіля потерпілого, поведінку обвинуваченого, який в добровільному порядку відшкодував шкоду, і з урахуванням розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 дорівнює 35000 грн. 00 коп. При цьому, суд враховує, що у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, на яку потерпілий посилається в обґрунтування розміру моральної шкоди, а саме неможливість відновити автомобіль. Враховуючи відшкодування обвинуваченим потерпілому моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого належить стягнути у відшкодування моральної шкоди 30000 грн. 00 коп.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_4 , відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер порушення обвинуваченим вимог правил дорожнього руху, глибину фізичних страждань потерпілої, яка сама зазнала тілесних ушкоджень, а також її близькі родичі зазнали тілесних ушкоджень, ступінь вини обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, який в добровільному порядку відшкодував шкоду, і з урахуванням розумності та справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_4 дорівнює 150000 грн. 00 коп. При цьому, суд враховує, що у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, на яку потерпіла посилається в обґрунтування розміру моральної шкоди, а саме, що від травми голови у неї погіршився сон та апетит. Враховуючи відшкодування обвинуваченим потерпілій моральної шкоди в сумі 10000 грн., суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої належить стягнути у відшкодування моральної шкоди 140000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про наявність обов`язку МТСБУ відшкодувати завдану потерпілим моральну шкоду, суд бере до уваги наступне.

Згідно ст.26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як передбачено підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 вказаного Закону, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Як передбачено підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого не застрахована, автомобіль, яким він керував зареєстрований в іншій країні. У судовому засіданні не встановлено, що обвинувачений є учасником бойових дій, постраждалим учасником Революції Гідності, особою з інвалідністю внаслідок війни, особою з інвалідністю I групи. Також не встановлено, щодо керованого ним автомобіля був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Тому МТСБУ відшкодовувати шкоду не зобов`язано.
Судом встановлено, що витрати на юридичні послуги (правову допомогу) передбачені п.1.1 ст. 118 КПК України, для ОСОБА_5 склали 3200 грн. 00 коп., для ОСОБА_4 склали 1 600 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, речові докази по справі : автомобіль «ЗАЗ 110307-42» реєстраційний номер НОМЕР_2 - належить повернути ОСОБА_5 ; автомобіль «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 - належить повернути ОСОБА_7 ; заднє праве колесо в зборі з автомобілю «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить повернути ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

ОСОБА_11 призначити покарання за ст. 286 ч.2 КК України у вигляді 3 (ТРЬОХ) позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ОДИН (1) рік ШІСТЬ (6) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту оголошення вироку.

Після вступу вироку до законної сили речові докази по справі : автомобіль «ЗАЗ 110307-42» реєстраційний номер НОМЕР_2 - належить повернути ОСОБА_5 ; автомобіль «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 - належить повернути ОСОБА_7 ; заднє праве колесо в зборі з автомобілю «BMW 530 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить повернути ОСОБА_7 .

Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 : у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. 00 коп., а також витрати на юридичні послуги (правову допомогу) в розмірі 3200 грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 : у відшкодування моральної шкоди 140 000 грн. 00 коп., а також витрати на юридичні послуги (правову допомогу) в розмірі 1600 грн. 00 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1