КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.04.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку площею 0,36 га, кадастровий номер :04:001:0837, розташовану за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська, садове товариство «Старз» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); земельну ділянку площею 0,222 га, кадастровий номер :04:001:0838, розташовану за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська, садове товариство «Старз» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); садовий будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці площею 0,222 га, кадастровий номер :04:001:0838, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 519,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , розміщений на земельній ділянці площею 0,36 га, кадастровий номер :04:001:0837, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); машиномісце № НОМЕР_1 (підвал 2-й рівень) загальною площею 23,9 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); машиномісце № НОМЕР_2 (підвал 2-й рівень) загальною площею 19,6 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); семикімнатну квартиру загальною площею 447,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); автомобіль BMW X5 номер кузова VIN/номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; автомобіль MERCEDES-BENZ S 350 CDI 4MATIC VIN/номер кузова НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах ОСОБА_7 , подали апеляційну скаргу, в якій просили поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що не були присутні при розгляді клопотання, та копію ухвали їм не вручено, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянти зазначали, що ОСОБА_7 не є підозрюваною у кримінальному провадженні № 0010073 від 03.09.2018, оскільки їй не вручено повідомлення про підозру у встановленому законом порядку, остання з 02.03.2020 на невизначений період перебуває у Королівстві Таїланд. Органом досудового розслідування не вчинено будь-яких дій щодо з`ясування її місцезнаходження.
Слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував необґрунтованість обставин кримінальних правопорушень, викладених у клопотанні слідчого.
Так, відомості про те, що ОСОБА_7 , будучи співорганізатором злочинної групи, брала активну участь у розробленні злочинного плану, відповідно до якого, виконуючи відведену їй роль, діючи спільно та узгоджено, створила штучні умови, які вказували на вчинення потерпілими стосовно неї кримінального правопорушення, тим самим, забезпечивши учасникам організованої групи прикриття, у вигляді удаваної законності їх дій, - не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0010073 внесені 03.09.2018, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, в той час як датою вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 досудовим слідством вважається 01.02.2019, тобто через чотири місяці після раніше внесених відомостей.
У судове засідання прокурор, власник майна ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлені.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності підозрюваної ОСОБА_7 та її захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Як убачається з матеріалів судового провадження, дані про вручення ухвали слідчого судді вказаним особам у матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, та не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0010073 від 03.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи на меті вирішення особистих фінансових питань із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , домовилась із ОСОБА_10 про вчинення стосовно вказаних осіб злочину, для чого взяла на себе зобов`язання у наданні приміщення, в якому вчинено злочин, а також здійснювала фінансування незнаної діяльності організованої злочинної групи, зокрема: будучи співорганізатором злочинної групи, брала активну участь у розробленні ОСОБА_10 злочинного плану, відповідно до якого, виконуючи відведену їй роль, діючи спільно та узгоджено із ОСОБА_10 , створила штучні умови, які вказували на вчинення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 стосовно неї кримінального правопорушення, тим самим забезпечивши учасникам організованої групи прикриття, у вигляді удаваної законності їх дій; надала учасникам організованої групи під керуванням ОСОБА_10 для вчинення злочинів приміщення власного домоволодіння АДРЕСА_2 , розміщеному на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0837 площею 0,36 га; під надуманим мотивом забезпечила приїзд ОСОБА_16 та ОСОБА_17 01.02.2019 в обумовлений час на місце вчинення злочину; взяла на себе зобов`язання щодо здійснення незаконної діяльності організованої злочинної групи, забезпечивши оплату з охорони домоволодіння розташованому за адресою АДРЕСА_5 та автомобілю, що належать потерпілому ОСОБА_16 , який був позбавлений права ними користуватись та розпоряджатись внаслідок вчинення стосовно нього протиправних дій; надавала грошові кошти для здійснення готування до незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого.
02.04.2020 старшим слідчим СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, щодо двох осіб, організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 146 КК України, у вимозі передачі чужого майна чи права на майно з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання), вчиненими повторно, організованою групою та таке, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України, а також у готуванні до вчинення злочину, а саме підшуканні засобів та знарядь, підшуканні співучасників та усунення перешкод, тобто у створенні умов для незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненими повторно, організованою групою, які могли б завдати великої матеріальної шкоди, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 289 КК України.
06.04.2020 старший слідчий СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням від 03.04.2020 про накладення арешту на майно, яке на праві власності зареєстроване за ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку площею 0,36 га, кадастровий номер :04:001:0837, розташовану за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська, садове товариство «Старз» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); земельну ділянку площею 0,222 га, кадастровий номер :04:001:0838, розташовану за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська, садове товариство «Старз» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); садовий будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці площею 0,222 га, кадастровий номер :04:001:0838, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 519,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , розміщений на земельній ділянці площею 0,36 га, кадастровий номер :04:001:0837, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); машиномісце № НОМЕР_1 (підвал 2-й рівень) загальною площею 23,9 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); машиномісце № НОМЕР_2 (підвал 2-й рівень) загальною площею 19,6 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); семикімнатну квартиру загальною площею 447,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); автомобіль BMW X5 номер кузова VIN/номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; автомобіль MERCEDES-BENZ S 350 CDI 4MATIC VIN/номер кузова НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.04.2020 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку площею 0,36 га, кадастровий номер :04:001:0837, розташовану за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська, садове товариство «Старз» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); земельну ділянку площею 0,222 га, кадастровий номер :04:001:0838, розташовану за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська, садове товариство «Старз» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); садовий будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці площею 0,222 га, кадастровий номер :04:001:0838, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 519,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , розміщений на земельній ділянці площею 0,36 га, кадастровий номер :04:001:0837, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); машиномісце № НОМЕР_1 (підвал 2-й рівень) загальною площею 23,9 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); машиномісце № НОМЕР_2 (підвал 2-й рівень) загальною площею 19,6 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); семикімнатну квартиру загальною площею 447,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); автомобіль BMW X5 номер кузова VIN/номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; автомобіль MERCEDES-BENZ S 350 CDI 4MATIC VIN/номер кузова НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 .

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя врахував правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, в межах яких здійснюється досудове розслідування, а також те, що санкція ч. 4 ст. 189 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, та вважав за необхідне накласти арешт на майно з метою конфіскації майна як виду покарання.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майн
Таким чином, накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , після набуття останньої статусу підозрюваної є обґрунтованим.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні з огляду на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, у тому числі за ч. 4 ст. 189 КК України, за яке може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_7 не є підозрюваною у кримінальному провадженні № 0010073 від 03.09.2018, оскільки їй не вручено повідомлення про підозру у встановленому законом порядку, слід визнати необґрунтованими.
Так, згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Як убачається із матеріалів справи, слідчим на підтвердження направлення ОСОБА_7 у порядку ст. 135 КПК України повідомлення про підозру, долучено до клопотання копію опису вкладення до рекомендованого листа № 131, який було направлено останній 02.04.2020 (т. 2, а.с. 115).
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування у відповідності до вимог ст.ст. 135, 278 КПК України вжито відповідних заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 02.04.2020 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а тому, у розумінні ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні.

Твердження захисників про те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував необґрунтованість обставин кримінальних правопорушень, викладених у клопотанні слідчого,колегія суддів вважає надуманими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Посилання апелянта на те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0010073 внесені 03.09.2018, у той час як датою вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_7 досудовим слідством вважається 01.02.2019, спростовуються даними наявного у справі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 05.07.2019 до реєстру внесено відомості під № 0010073 про вчинення 01.02.2019 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.04.2020 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3