Справа № 760/3366/20
Провадження № 1-кс/760/1336/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі cкаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м.Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим
у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019.
Скарга обґрунтовується тим, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 .
У скарзі зазначається, що 13.01.2020 ОСОБА_3 звернулася до слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019.
У скарзі вказується, що постановою від 17.01.2020 слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не надано будь-яких підтверджуючих документів чи доказів, що кримінальним правопорушенням їй було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Скаржник, вважаючи дану постанову незаконною та необґрунтованою, звернулася з даною скаргою до слідчого судді та просить по суті: скасувати постанову слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 17.01.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019; зобов`язати уповноважену службову особу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.
Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві було належним чином повідомлено про судове засідання, проте свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки не повідомило, заперечень щодо скарги не надало. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Як передбачено п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно з чч. 1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 .
Слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019.
Слідчим суддею встановлено, що 31.01.2020 ОСОБА_3 отримала постанову від 17.01.2020 слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Відповідно до Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», викладеного у Листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 (далі-Узагальнення), процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 55 КПК України, є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов, вказуючи в ухвалі, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку.
В Узагальненні також вказується, що крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Слідчим суддею встановлено, що при прийнятті постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0010119 слідчим Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 не вказано жодних слідчих дій, які проводилися в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні після внесення відповідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , щодо визначення її статусу як потерпілої укримінальному провадженні №0010119.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0010119 від 08.10.2019 є недостатньо мотивованою та підлягає скасуванню, тому в цій частині скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1)скасування рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вказане, у слідчого судді відсутні повноваження зобов`язувати уповноважену службову особу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві вручати ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої. Отже, в цій частині скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 КК України та п.18 ч.1 ст.3, стст. 55, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.
Постанову слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_7 від 17.01.2020 про відмову у визнанні потерпілим скасувати.
В решті скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1