Справа № 305/666/20
Номер провадження 1-кс/305/143/20
УХВАЛА

21.05.2020 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання слідчого Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Рахівського ВП Тячівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулася до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000357 від 18.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 18.05.2020 року близько 05.30 годин в с. Розтоки, №270, Рахівського району, Закарпатської області, невстановлені особи, приїхавши на легковому автомобілі чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, незаконно проникли до житлового будинку, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та почали вимагати грошові кошти за придбаний автомобіль.

18 травня 2020 року по данному факту було порушено кримінальне провадження яке внесене до ЄРДР за № 0000357 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

18.05.2020 слідчим ОСОБА_4 проведено огляд легкового автомобіля чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску в м. Рахів, по вул. Шевченка,3, Закарпатської області. В ході огляду виявлено та вилучено на задніх сидіннях червону куртку та сіро - синю куртку, в правій кишені якої виявлено кухонний ніж довжиною леза 10,1 см, шапку, задні номера автомобіля, з правої сторони біля пасажирського сидіння в дверцятах виявлено та вилучено ніж в пластиковому чохлі довжиною леза 17,5 см та шириною 3,5 см.

18.05.2020 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , добровільно надано згоду працівникам поліції на огляд легкового автомобіля чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, Чеської реєстрації.

18.05.2020 вказаний предмет визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів, слідча просить, накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події в АДРЕСА_2 , а саме: на легковий автомобіль чорного кольору марки марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, який згідно до документа про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 21.11.2016 року належить громадянину ОСОБА_9 , але на момент події перебував у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримали з підстав, наведених у клопотанні.

Користувач майна ОСОБА_8 в судове засідання не з"явився.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з"явився, оскільки не був про це повідомлений, через відсутність в клопотанні його контактних даних.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000357, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, внесені уповноваженою особою до ЄРДР 18 травня 2020року. З витягу вбачається, що 18.05.2020 року близько 05.30 годин в с. Розтоки, №270, Рахівського району, Закарпатської області, невстановлені особи, приїхавши на легковому автомобілі чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, незаконно проникли до житлового будинку, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та почали вимагати грошові кошти за придбаний автомобіль.

18.05.2020 слідчим ОСОБА_4 проведено огляд легкового автомобіля чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску в м. Рахів, по вул. Шевченка,3, Закарпатської області. В ході огляду виявлено та вилучено на задніх сидіннях червону куртку та сіро - синю куртку, в праві кишені якої виявлено кухонний ніж довжиною леза 10,1 см, шапку, задні номера автомобіля, з правої сторони біля пасажирського сидіння в дверцятах виявлено та вилучено ніж в пластиковому чохлі довжиною леза 17,5 см та шириною 3,5 см.

На підставі постанови слідчої СВ Рахівського ВП Тячівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 19 травня 2020 року, вилучений автомобіль марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000357 від 18.05.2020.

18.05.2020 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 добровільно передано працівникам поліції легковий автомобіль марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, Чеської реєстрації.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.
При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно ст.132 ч.3 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст.170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.

Сама слідча вказує на те, що згідно документа про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 21.11.2016 року, легковий автомобіль чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, Чеської реєстрації на праві власності належить громадянину ОСОБА_9 . Отже, майно, на яке слідча у своєму клопотанні просить накласти арешт, належить третій особі, яка не являється учасником кримінального провадження, накладення арешту на вказане майно може призвести до негативних наслідків для власника вказаного майна.

Крім того, в клопотанні не зазначено чи являється громадянин ОСОБА_8 законним користувачем вказаного вилученого майна, тобто на якій правовій підставі, обгрунтованій законом він є користувачем , володільцем легкового автомобіля марки марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску, Чеської реєстрації.

Також, до матеріалів клопотання не долучено відомостей про повідомлення власника майна про існування прийнятих щодо його майна рішень в межах кримінального провадження, про розгляд клопотання про арешт майна в суді. Таким чином, вирішення клопотання по суті без повідомлення вказаної особи може призвести до порушення конституційних прав власника майна.

Не меш важливим і є те, що клопотання подано не належним чином , зокрема матеріали додані до нього, не засвідчені слідчим, подані в поганій якості, де не можливі до читання.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчої Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000357 від 18.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України - на легковий автомобіль чорного кольору марки "Mercedes-Benz 220", моделі S 320 CDI, 2002 року випуску Чеської реєстрації, який згідно до документа про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 21.11.2016 року належить громадянину ОСОБА_9 , - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1