Справа 556/2350/19
Номер провадження 1-кп/556/72/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, кримінальне провадження №0000451 від 02.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня-спеціальна, не одружена, не працює, раніше не судима,-
За ч.1 ст. 286 КК України,-
Встановив:

2 листопада 2019 року, приблизно о 17 год., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ - 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у межах населеного пункту с. Берестівка Володимирецького району Рівненської області, по вулиці Центральна, зі швидкістю близько 30 км/год. з увімкнутим ближнім світлом фар у темну пору доби, (з несправністю робочої гальмівної системи у вигляді відсутності гальмівних колодок гальмівного механізму заднього лівого колеса, яку вона могла виявити перед виїздом), грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема: п. 10.1-відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 - відповідно до вимог якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати порожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пункту 12.3 - у відповідності до вимог якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, маючи реальну можливість діяти у відповідності до вимог Правил Дорожнього руху України, проявила неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінила, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не переконавшись в безпеці своїх дій, виїхала за межі проїзної частини вправо, на праве узбіччя, де продовжила рух та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка йшла узбіччям в попутному напрямку відносно руху транспортного засобу.
У зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою, яка виникла в результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівої ключиці без зміщення, закритого перелому обох гілок лонної кістки справа без зміщення, осаджень м`яких тканин та лобної ділянки, які згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивши довготривалий розлад здоров`я.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю і суду пояснила, що 02.11.2019 року, близько 17 год., вона їхала на власному автомобілі грунтовою дорогою центральної вулиці с. Берестівка. В попутному напрямку, по краю дороги йшла потерпіла ОСОБА_5 їхала з швидкістю близько 30 км/год. Попереду їхав автомобіль, сліпив фарами, на вулиці було багато дітей. І оскільки потерпіла раптово змінила напрямок руху, здійснила наїзд на останню.
Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.
Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_4 повністю погодилася зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вище вказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання, суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що помякшують і обтяжують покарання, що вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлені.

Як зазначено в ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_4 раніше не судима згідно ст.89 КК України, вину визнала, розкаюється у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, на утриманні неповнолітня дитина, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпіла претензій не має.

Як зазначено у досудовій доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи вище викладене, тяжкість злочину, особу винної, конкретні обставини справи, суд рахує за правильне призначити ОСОБА_4 покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст.286 КК України - двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу.

Суд вважає, що дане покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Цивільні позови не заявлялись, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, тобто 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суду протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілому, який не був присутній в судовому засіданні, направити не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя: