Провадження №1/761/5/2019
В И Р О К
іменем України
19 грудня 2019 року

Шевченківський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
підсудної ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Семенівка Семенівського району Полтавської області, громадянки України, незаміжня, працює КП КМР «Телеканал Київ», ведуча, проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обставин обвинувачення, ОСОБА_6 в період часу з 02 вересня 2006 року по 29 липня 2009 року шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 в особливо великих розмірах на загальну суму 1 890 404 грн. 13 коп. за таких обставин.

Так, 01 вересня 2006 року ОСОБА_6 , у якої з 2004 року склалися довірительні стосунки внаслідок дружніх відносин із ОСОБА_8 , вирішила зловживаючи його довірою, заволодіти грошовими коштами потерпілого. Того ж дня, ОСОБА_6 перебуваючи в ресторані «Черчіль», що розташований на вул. Солом`янській, 16 б, в м. Києві звернулась до ОСОБА_8 з проханням позичити їй грошові кошти в сумі 30 000 євро, під приводом розвитку власного бізнесу. З метою запевнення потерпілого ОСОБА_8 у добросовісності своїх дій та обов`язковості повернення грошей ОСОБА_6 повідомила йому завідомо неправдиву інформацію про щомісячну сплату йому 6 відсотків за користування його коштами, наявність у її власності багатьох земельних ділянок та завірила, що у випадку неможливості повернення грошових коштів передасть яку-небудь земельну ділянку у його власність.

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи впевненим у добросовісності намірів ОСОБА_6 та розраховуючи на її порядність, 02 вересня 2006 року, перебуваючи в ресторані «Черчіль», що розташований на вул. Солом`янській, 16-б, в м. Києві передав ОСОБА_6 гроші в сумі 5 800 євро, що згідно курсу Національного банку України, станом на 02 вересня 2006 року, складає 37 640 гривень 58 копійок, після цього 07 вересня 2006 року, перебуваючи в ресторані «Черчіль», що розташований на вул. Солом`янській, 16-б, в м. Києві передав ОСОБА_6 гроші в сумі 15 000 євро, що згідно курсу Національного банку України, станом на 07 вересня 2006 року, складає 96 906 гривень 98 копійок, після цього 10 жовтня 2006 року перебуваючи в ресторані «Черчіль», що розташований на вул. Солом`янській, 16-б, в м. Києві передав ОСОБА_6 гроші в сумі 9 200 євро, що згідно курсу Національного банку України, станом на 10 жовтня 2006 року, складає 58 553 гривні 54 копійки.

Продовжуючи зловживати довірою ОСОБА_8 , ОСОБА_6 на неодноразових зустрічах, які відбувалися в різних місцях м. Києва, вигадуючи різні приводи, у тому числі для закупівлі, розмитнення та сертифікації косметики, протягом січня 2007 року отримала від ОСОБА_8 29 300 доларів США, що згідно середнього курсу Національного банку України за січень 2007 року, складає 147 965 гривень. Протягом часу з 01 по 13 березня 2007 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 48 500 доларів США, що згідно середнього курсу Національного банку України станом на березень 2007 року складає 244 925 гривень, з 15 червня по 28 серпня 2008 року отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 47 100 доларів США, що згідно середнього курсу Національного банку України за серпень 2008 року, складає 228 204 гривні 21 копійку.

Всього ОСОБА_6 протягом часу з 02 вересня 2006 року по 28 серпня 2008 року, зловживаючи довірою ОСОБА_8 заволоділа його грошима в сумі 30 000 Євро та 124 900 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, складає 814 195 гривень 31 копійку, які на неодноразові вимоги ОСОБА_8 , продовжуючи зловживати його довірою, обіцяла повернути до 23 лютого 2009 року.

Після цього ОСОБА_6 до початку лютого 2009 року вигадувала різні приводи для неповернення грошей ОСОБА_8 , а 07 лютого 2009 року, після багатьох чисельних вимог ОСОБА_8 повернути йому кошти, розуміючи його відчай та можливість звернення до правоохоронних органів, знаходячись в кафе «Троя», що на вул. Лебедєва Кумача, 5 в м. Києві написала боргову розписку, в якій зобов`язувалась повернути ОСОБА_8 до 23 лютого 2009 року отримані від нього кошти, загальна сума за підрахунками якої склала 163 000 доларів США.

Проте ОСОБА_6 не маючи наміру повертати отримані кошти, продовжила вигадувати ОСОБА_8 нові приводи для неповернення грошей, проблеми у бізнесі та проблеми з продажем земельних ділянок, якими вона нібито володіє.

Після цього, ОСОБА_6 , усвідомлюючи що ОСОБА_8 довіряє їй, та не звертається до правоохоронних органів, вирішила продовжити шахрайське заволодіння майном ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_6 18 травня 2009 року, знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_8 «ChevroletSuburban», д. н. з. НОМЕР_1 , що знаходився біля буд. №25 на вул. Пушкінській в м. Києві вигадала історію про проблеми у власному бізнесі, та звернулась до ОСОБА_8 з проханням позичити їй ще 2000 доларів США для вирішення зазначених проблем. З метою запевнення потерпілого у правильності своїх дій та обов`язковість передачі їй грошей, ОСОБА_6 знову повідомила ОСОБА_8 завідомо неправдиву інформацію про те, що у випадку не отримання нею цих коштів вона не зможе вирішити проблеми у бізнесі, внаслідок чого не зможе повернути раніше отримані від ОСОБА_8 кошти.

ОСОБА_8 , маючи хибну уяву про правильність та добросовісність дій ОСОБА_6 18 травня 2009 року, приблизно о 14 годині, знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_8 «ChevroletSuburban» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився біля буд. № 25 на вул. Пушкінській в м. Києві передав ОСОБА_6 гроші в сумі 2 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 18 травня 2009 року, складає 15 244 гривні 20 копійок.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 почала вигадувати інші приводи для шахрайського заволодіння майном ОСОБА_8 . Так, у середині травня 2009 року ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_8 про спосіб повернення йому коштів - передачу у його власність об`єкту нерухомості із земельною ділянкою в Київській області біля с. Семипілки, зазначивши, що її оціночна вартість перевищує загальний розмір отриманих нею коштів, а для документального оформлення цієї земельної ділянки, необхідного для реєстрації права на її власність за ОСОБА_8 , їй потрібні додаткові кошти. З метою запевнення ОСОБА_8 у вигідності даної пропозиції та обов`язковості передачі їй грошей, ОСОБА_6 зазначила, що це єдиний спосіб повернути потерпілому отримані кошти. Для подальшого запевнення ОСОБА_8 , ОСОБА_6 зазначила, що надасть йому правовстановлюючі документи на цей об`єкт до 09 липня 2009 року.

ОСОБА_8 , знову будучи введеним в оману 29 травня 2009 року біля будинку АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_6 гроші в сумі 28 100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 29 травня 2009 року, складає 214 088 гривень 28 копійок, 04 червня 2009 року в офісі будинку АДРЕСА_4 передав ОСОБА_6 гроші в сумі 27 100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 04 червня 2009 року, складає 206 231 гривень та 09 липня 2009 року в кав`ярні «Кофе Хауз» в будинку №10 на вул. Шота Руставелі в м. Києві передав ОСОБА_6 гроші в сумі 25 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 09 липня 2009 року, складає 190 612 гривень 50 копійок.

Після цього ОСОБА_6 , почувши бажання ОСОБА_8 на власні очі подивитись на запропонований нею об`єкт, почала уникати зустрічей та спілкування з ОСОБА_8 до 29.07.2009 року.

29.07.2009 року ОСОБА_6 після багаточисельних намагань ОСОБА_8 поспілкуватись з нею, в ресторані «Гарден», що на проспекті Перемоги, 40 в м. Києві на зустрічі знову повідала ОСОБА_8 про необхідність передачі їй коштів в сумі 1 187 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 29 липня 2009 року, складає 9 128 гривень 15 копійок, для остаточного оформлення необхідних документів на зазначений об`єкт, які ОСОБА_8 того ж дня передав ОСОБА_6 .

З того часу ОСОБА_6 знову почала уникати зустрічей та спілкування з ОСОБА_8 до 07 квітня 2010 року, доки ОСОБА_8 самостійно її не знайшов біля будинку АДРЕСА_3 .

Почувши наполегливі вимоги ОСОБА_8 провернути отримані кошти, або передати у його власність обіцяний об`єкт нерухомості, ОСОБА_6 пообіцяла передати у власність майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 . З цією метою, до 18 травня 2010 року вона запевняла його про підготовку необхідних документів, та в цей день, в приміщенні нотаріуса по бульвару Л. Українки, 3 в м. Києві, маючи довіреність ОСОБА_10 від 18 травня 2010 року, видала ОСОБА_8 довіреність на право отримання довідкової інформації щодо цього об`єкту. При цьому ОСОБА_6 , продовжуючи свої шахрайські дії вимагала від ОСОБА_8 якнайшвидшого оформлення договору дарування за умови передачі їй ще 40 000 доларів США, пояснюючи, що вартість майнового комплексу перевищує на цю суму її борг.

Продовжуючи вводити в оману ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з метою запевнення потерпілого у необхідності термінової передачі їй 40 000 доларів США, повідомляла останнього про необхідність на початку червня 2010 року термінового виїзду за межі України на власне весілля та неповернення до України, у зв`язку з чим вимагала передати їй гроші терміново.

У підтвердження вартості запропонованого об`єкту нерухомості, ОСОБА_6 27 травня 2010 року за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, з електронної адреси «ааааааааааааааа

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 28 травня 2010 року, знаходячись в кафе «Кофе Хауз», що на проспекті Перемоги, 3 в м. Києві, на прохання ОСОБА_8 надати оригінал звіту про оцінку комплексу, надала йому завідомо підроблений експертний висновок ТОВ «Українська експертна група», відповідно до якого ринкова вартість зазначеного об`єкту становить 2 321 000 гривень. Хоча ТОВ «Українська експертна група» зазначений висновок не складало та оцінку вказаного комплексу не проводило.

Після цього ОСОБА_6 продовжила вигадувала різні приводи для неповернення грошей ОСОБА_8 та неможливість показати оригінали правовстановлюючих документів на майновий комплекс.

Всього ОСОБА_6 зловживаючи довірою заволоділа грошима ОСОБА_8 в сумі

1 449 499 гривні 44 копійки, що становить особливо великі розміри, оскільки у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, установлений законодавством України на момент вчинення злочину.

Крім того, згідно обвинувачення, ОСОБА_6 , під час вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_8 , використала завідомо підроблений документ при таких обставинах.

Так, з метою введення в оману та заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_8 у сумі 40 000 доларів США, ОСОБА_6 запропонувала йому передати у власність майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 . При цьому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої шахрайські дії вимагала від ОСОБА_8 якнайшвидшого оформлення договору дарування за умови передачі їй ще 40 000 доларів США, пояснюючи, що вартість майнового комплексу перевищує на цю суму її борг.

Після цього ОСОБА_6 28 травня 2010 року, знаходячись в кафе «Кофе Хауз», що на проспекті Перемоги, 3 в м. Києві, у підтвердження вартості запропонованого об`єкту нерухомості та маючи завідомо підроблений за невстановлених обставин експертний висновок ТОВ «Українська експертна група» від 28.05.2010 року, про ринкову вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого ринкова вартість зазначеного об`єкту становить 2 321 000 гривень, надала його ОСОБА_8 . Хоча ТОВ «Українська експертна група» зазначений висновок не складало та оцінку вказаного комплексу не проводило.

Згідно висновку експерта № 12 від 21.01.2011 року, відбиток печатки ТОВ «Українська експертна група» у експертному висновку ТОВ «Українська експертна група» про ринкову вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, м. Бобровиця, вул. Горького, 1а виконаний за допомогою розмножувальної техніки на струменево-крапельному принтері.

Згідно висновку експерта № 13 від 24.01.2011 року підпис оцінювача та генерального директора в експертному висновку ТОВ «Українська експертна група» про ринкову вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, м. Бобровиця, вул. Горького, 1а виконаний ймовірно не ОСОБА_11 , а іншою особою.

Підсудна ОСОБА_6 в суді вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України, не визнала, в суді дала показання, відповідно до яких вона познайомилася з ОСОБА_8 в 2004 році. За рік роботи між нею та ОСОБА_8 склалися дружні стосунки. Незабаром їй запропонували очолити місце в компанії, яка займалась косметикою. ОСОБА_8 приїздив до неї на виставки то пропонував фінансову допомогу, якщо вона знадобиться їй. Заперечувала свою причетність у скоєнні злочинів, факт написання розписки 7 лютого 2009 року щодо отримання 07.02.2009 року від ОСОБА_8 сто шістдесят три тисячі доларів США, оскільки вона святкувала свій день народження в цей день.

Навела ті обставини, що в лютому 2009 року до неї приїздив ОСОБА_8 зі своїм товаришем та розповіли, що хочуть відкрити інтернет-магазин техніки. ОСОБА_8 розповів їй, що мав деякі проблеми на роботі та попросив її поговорити з співробітником головного офісу ТОВ «Автоаудіоцентр Україна» та сказати, що вона заборгувала ОСОБА_12 кошти. Товариш ОСОБА_8 набрав номер компанії, після цього дав їй слухавку, вона повідомила співробітнику компанії, що вона брала кошти у Ардо. Співробітник компанії сказав ОСОБА_6 , що вона повинна прийти в березні 2009 року та підписати певний документ, в розмові співробітник компанії повідомив, що їй з ОСОБА_8 потрібно повернути суму коштів в розмірі двісті сорок тисяч доларів США. Після того дзвінка за кілька днів ОСОБА_8 повідомив, що в компанії його звинувачують в заборгованості в розмірі двісті сорок тисяч доларів США, проте сказав що винен компанії лише сто тисяч доларів США. Після цього вона поїхала в офіс, де зустрілась з ОСОБА_13 . Останньому вона повідомила, про те, як насправді ОСОБА_8 попросив її сказати в телефонному режимі, що вона заборгувала гроші. Про цю розмову між нею та ОСОБА_13 дізнався ОСОБА_8 , після чого у неї та ОСОБА_8 зіпсувались дружні відносини.

Вказала, що ОСОБА_8 повідомив її, що має фінансові труднощі, тому звернувся до неї за допомогою та попросив передати йому косметичні засоби для реалізації, на що вона погодилась. Приблизно в квітні 2010 року вона запропонувала ОСОБА_8 придбати майновий комплекс, з метою отримання більших прибутків, ОСОБА_8 був зацікавлений майновим комплексом в м. Бобровиця в Чернігівській області, проте він повідомив, що у нього немає грошей. Після цього вона попросила допомоги у свого знайомого ОСОБА_10 , який надав їй довіреність на майновий комплекс. Після цього вона пішла до нотаріуса та видала довіреність на ОСОБА_8 . В кінці травня 2010 року до неї приїздив ОСОБА_8 та сказав, що є покупець на майновий комплекс, проте йому був потрібен поручитель, а також попросив її укласти договір у юриста, що вона заборгувала гроша ОСОБА_8 , який пообіцяв їй, що ці розписки є лише формальністю. ОСОБА_8 сказав, що потрібно скласти дві розписки при свідках на різні суми. Після цього вона з ОСОБА_8 відправились до нотаріуса, куди повинен був приїхати покупець. В цей час вона почала писати розписки. Після написання розписок їх віднесли нотаріусу. Після підпису в журналі у нотаріуса ОСОБА_8 надав їй номер телефона ОСОБА_14 , прізвища його не знає, який повинен був начебто купити майновий комплекс. В телефонній розмові між ними вказаний чоловік повідомив, що ОСОБА_8 часто вводив його в оману, тому купівля майнового комплексу не відбудеться. Після цього вона забрала документи та повідомила ОСОБА_10 , що угода не відбулась. Під час зустрічі її та ОСОБА_10 , останній помітив, що оригінали документів відсутні, після чого вона повернулася до нотаріуса та помітила, що у нотаріуса залишились лише її розписки. Документи щодо майнового комплексу зникли. Про такі обставини вона подавала заяву про злочин.

Вказала, що фактично ніколи не отримувала грошові кошти від ОСОБА_8 , з яким у неї були довірительні відносини, а розписки написала на його прохання без фактичної передачі грошових коштів в момент такого підписання, а за раніше нібито отримані грошові кошти. Насправді вказані розписки були написані нею на прохання ОСОБА_8 для створення штучних доказів наявності перед ним фінансових зобов*язань третьої особи, його платоспроможності перед банками та іншими фінансово кредитними установами. Вказала, що має алібі щодо дат, в які вона за версією потерпілого та обвинуваченняотримувала кошти від ОСОБА_8 , оскільки знаходилася за кордоном, в іншій місцевості на території України, на заході, в межах м.Києві, в підтвердження чому посилається на показання свідків, письмові докази, що спростовують можливість її зустрічей з ОСОБА_8 у названі ним дати 07.09.2006, 10.10.2006, 07.02.2009, 29.05. 2009 та 04.06.2009, 18.05.2010, повідомлені потерпілим.

Звернула увагу, що під час допиту на досудовому розслідуванні Печерським ГУ ГУ МВС України в м.Києві в червні 2010 року ОСОБА_8 надавав повністю протилежну інформацію щодо часу та обставин нібито отримання грошових коштів підсудною, неодноразово стверджував, що грошову суму 163 000 доларів США ОСОБА_6 отримала у нього одночасно під час написання розписки 07.02.2009 року. Одночасно в суді ОСОБА_8 дав показання про передачу ним грошових коштів поступово протягом 2006 -2009 року. Уважає, що обвинувачення є незрозумілим щодо часу та розміру грошових коштів, заволодіння шахрайським шляхом яких їй інкримінується, їй не зрозуміло, грошові кошти в якому розмірі та за яких обставин інкримінується їй отримання шахрайським шляхом.

Потерпілий ОСОБА_8 в суді дав показання, відповідно до яких він в 2004 році познайомився з ОСОБА_15 ( ОСОБА_6 ), яка на даний час носить ім*я та прізвище ОСОБА_16 . В 2004 році він займав посаду директора ТОВ «Аудіоцентр - Україна». Їх познайомив власник магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій на той час працювала ОСОБА_17 ( ОСОБА_6 ). Між ними одразу зав`язались дружні та довірительні стосунки. Впродовж двох років вони з ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 )тісно співпрацювали, оскільки його компанія постачала в магазин, директором якого була ОСОБА_19 , різноманітну аудіопродукцію. В 2006 році ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) звільнилась з компанії з метою відкрити власну справу. ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 запропонувала йому проінвестувати її бізнес та пообіцяла, що поверне йому кошти з великими відсотками, оскільки бізнес, який ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 збирається вести, пов`язаний з косметикою і є дуже прибутковим. Так як він мав дружні відносини з ОСОБА_20 ( ОСОБА_6 ), він дав згоду надавати для бізнесу великі суми грошей.

ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) сказала, що для початку їй потрібно 2 тисячі євро. Стверджував, що давав гроші останній, оскільки довіряв, розписок про повернення грошової суми не вимагав. Впродовж року ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 просила у потерпілого ще суму грошей, яка на кінець 2007 року становила 29000 тисяч євро. В березні місяці ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) знову знадобилась певна грошова сума, і він надав таку суму. Коли сума боргу вже становила 48500 доларів США. ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) запевнила, що гроші потрібні були для розрахунку з постачальником та для отримання нової партії косметики. В серпні 2008 року у ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) виникли такі обставини, на які їй знову знадобились кошти у сумі 47000 тисяч євро. В лютому 2009 року ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 розповіла ОСОБА_8 , що має продати земельну ділянку у селі Іванковичі Васильківського р-ну Київської області, яка належала її батьку ОСОБА_21 . Проте земельна ділянка не продається та кошти йому не повертаються. З травня по липень 2009 року він передав ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) грошові кошти в розмірі 80 200 доларів США трьома частинами у присутності двох свідків та юриста ОСОБА_22 . Під час зустрічей з ОСОБА_20 ( ОСОБА_23 ) з`ясувалось, що ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ) у липні 2009 року змінила своє ім`я на ОСОБА_24 , мотивуючи це тим, що їй не подобалось ім`я. Після останньої передачі грошей ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) уникала зустрічей, не відповідала на дзвінки. В квітні 2010 року він приїхав до будинку, де мешкала ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ), та випадково зустрів ОСОБА_24 , яка розповіла, що має довіреність на управління нерухомістю, яка належить ОСОБА_24 від її знайомого ОСОБА_10 . Це був майновий комплекс у ОСОБА_26 вартістю триста тисяч доларів і зі слів ОСОБА_24 з продажу даної землі вона розрахується за всі борги. Потім йому стало відомо, що на даній ділянці раніше були старі корівники, які не становили такої цінності, як йому розповідала ОСОБА_25 ( ОСОБА_23 ). Через кілька днів ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) під час зустрічі з ним надала оціночний лист на дану земельну ділянку, що підтверджує вартість земельної ділянки в триста тридцять тисяч доларів США та просила повернути їй сорок тисяч доларів США, різницю між боргом та вартістю землі. Він домовився з ОСОБА_20 ( ОСОБА_23 ) у нотаріуса та законно завірити розписку про суму заборгованості та момент передачі сорока тисяч доларів США за земельну ділянку та довіреність на переоформлення документів на нього для подальшого отримання земельної ділянки у власність. Прийшовши до нотаріуса ОСОБА_24 повідомила, що є проблеми з оформленням генеральної довіреності, оскільки ОСОБА_10 оформив її на іншу людину, на брата ОСОБА_24 ОСОБА_27 . Коли він та ОСОБА_28 вийшли від нотаріуса, остання знову зникла.

Свідок ОСОБА_22 в суді дала показання, відповідно до яких вона знає підсудну як ОСОБА_29 . З ОСОБА_24 її познайомив ОСОБА_8 . Їй відомо, що у ОСОБА_6 перед ОСОБА_8 виникла заборгованість близько двохсот тисяч доларів США. Перша сума коштів передавалась приблизно навесні 2009 року, інші дати, коли передавались інші суми коштів, вона не пам`ятає у зв*язку зі спливом значного часу, проте підтверджує показання, які вона давала на досудовому розслідуванні. Дала показання, відповідно до яких вона разом з ОСОБА_8 займалися документами щодо майнового комплексу, готували з нотаріусом документи по оформленню договору купівлі-продажу майнового комплексу, їздили до майнового комплексу, щоб оцінити, у якому стані знаходиться майновий комплекс і чи дійсно він коштує триста тисяч доларів США. Коли вони разом з ОСОБА_8 приїхали до комплексу, то зробили висновок, що комплекс знаходиться в поганому стані, після чого відправились до сільради запитати про наявність документів на майновий комплекс, де їм відповіли, що ця земельна ділянка взагалі не оформлена і не має кадастрового номеру. Тому вони разом з ОСОБА_8 почали готувати попередній договір купівлі-продажу для того, щоб надати час власнику для отримання кадастрового номеру, після цього вона зробила повторну експертну оцінку майнового комплексу, з якого випливало, що вартість даного комплексу становила триста тисяч гривень. Після експертної оцінки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 почали готувати документи у нотаріуса для підписання договору купівлі продажу майнового комплексу. Пізніше виявилось, що крім доручення ОСОБА_6 щодо майнового комплексу в с.Бобровиця ще є таке ж доручення у третьої особи. Після того як ОСОБА_8 про це дізнався, він відмовився від підписання попереднього договору купівлі-продажу

Згідно показань свідка ОСОБА_22 , оголошених в суді, ОСОБА_30 , з яким вона товаришує, неодноразово повідомляв їй про те, що ОСОБА_31 ( ОСОБА_23 ) заборгувала йому велику суму грошей та як спосіб повернення боргу запропонувала передати у власність одну із земельних ділянок. 29 травня 2009 року вона була присутня під час передачі ОСОБА_25 грошей в сумі 28 100 дол. США. Як пояснив ОСОБА_8 , ці гроші він передав ОСОБА_6 для оформлення документів на земельну ділянку, яку та повинна була йому передати в рахунок боргових зобов*язань. 02 червня 2009 року до неї звернувся ОСОБА_8 і 04 червня 2009 року вона позичила ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_32 та ОСОБА_25 за місцем своєї роботи по АДРЕСА_4 гроші в сумі 27 000 доларів США для передачі ОСОБА_25 , які ОСОБА_8 перерахував, доклав 100 дол. США та передав ОСОБА_25 29 липня 2009 року в її присутності та в присутності ОСОБА_32 в ресторані Гарден в м.Києві по пр. Перемоги, 40 ОСОБА_8 передав ОСОБА_25 приблизно 1000 дол. США. Після цього ОСОБА_8 пояснював, що ОСОБА_25 уникає зустрічей з ним. Після того, як ОСОБА_33 знайшов ОСОБА_25 , остання запропонувала йому придбати майновий комплекс в с.Бобровиця та підтвердила його вартість експертним висновком.

Свідок ОСОБА_34 в суді дав показання, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_8 є двоюрідним братом його дружини. Про борг ОСОБА_6 перед ОСОБА_8 . ОСОБА_35 стало відомо приблизно у 2009 році, також він повідомив, що сума боргу була приблизно двісті п`ятдесят тисяч доларів США. Разом з ОСОБА_8 приїздили до майнового комплексу, де ОСОБА_6 показувала копії документів, що підтверджують її право на майновий комплекс, проте жодного оригіналу документу ОСОБА_34 не бачив. Коли ОСОБА_34 разом з ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_22 приїхали на майновий комплекс то вони побачили, що він був у дуже поганому стані, на його думку, його вартість не є еквівалентною сумі боргу. У 2010 році коли він разом з ОСОБА_8 зрозуміли що з комплексом не все добре, на підтвердження його вартості звернулись до експерта. ОСОБА_6 організувала проведення двох експертних оцінок, проте вони були оформлені не належним чином. Він був присутній під час написання ОСОБА_6 розписки, де та підтвердила свій борг у розмірі приблизно двісті п`ятдесят тисяч доларів. ОСОБА_8 просив ОСОБА_6 принести оригінал документів на майновий комплекс, проте та повідомила, що вона їх не має, тоді він та ОСОБА_8 зрозуміли, що угода не відбудеться у зв`язку з тим, що у підсудної були відсутні оригінали документів.

Свідок ОСОБА_36 в суді дав показання, відповідно до яких він не знайомий з ОСОБА_8 , з ним ніколи не зустрічався. Вказав, що в розписці від 18.05.2009 року, яка надана начебто від його імені, підпис йому не належить, вказані реквізити паспорта, який йому не належить. В цей день 18.05.2009 року він святкував свій день народження в м.Києві, де була присутня ОСОБА_6 в період часу приблизно з 12 00 до 17 00 годин.

Свідок ОСОБА_37 в суді дав показання, відповідно до яких до нього в травні 2010 року за консультацією звертався потерпілий ОСОБА_8 з приводу оцінки земельної ділянки. Він був присутнім під час передачі грошових коштів, кому вони належали він не знає, а також йому невідомо про їх призначення. Підтвердив передачу грошей ОСОБА_8 . ОСОБА_6 у червні 2009 року в парку Пушкіна, а також підтвердив показання, які надавав на досудовому розслідуванні, відповідно до яких в червні 2009 року його співмешканка ОСОБА_22 позичила ОСОБА_8 гроші 27 000 дол. США, які той повинен був передати ОСОБА_25 для оформлення документів на земельну ділянку, яку ОСОБА_31 хотіла передати у власність ОСОБА_8 в рахунок своїх боргових зобов*язань. В липні 2009 року ОСОБА_37 разом з ОСОБА_22 приїхали до ресторану «Гарден», що знаходиться по проспекту Перемоги 40, в м. Києві на зустріч з ОСОБА_8 , де і познайомився з ОСОБА_6 , яка підійшла згодом. ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_38 передав невідому суму грошей ОСОБА_6 . В травні 2010 року до нього звернувся ОСОБА_39 з приводу вартості майнового комплексу в м.Бобровиця, який ОСОБА_28 хотіла передати у власність ОСОБА_8 в рахунок своїх боргових зобов*язань. Оглянувши комплекс, він зробив висновок, що його вартість, яку назвала ОСОБА_28 в розмірі 300 000 дол. США, є значно завищеною від реальної вартості.

Згідно показань свідка ОСОБА_40 в суді, в його провадженні як слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві перебувала кримінальна справа стосовно ОСОБА_6 . У кримінальному провадженні знаходилася постанова ОСОБА_41 про відмову в порушенні кримінальної справи, як надійшла постанова до справи він на даний час не пам*ятає. Уважає, що ним на законних підставах була порушена кримінальна справа, постанова про порушення кримінальної справи не оскаржувалася, він такою інформацією не володіє. Постанову, яка винесена ним про порушення кримінальної справи, була оскаржена. В постанові про порушення кримінальної справи у нього були дані про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи. Була постанова прокурора Печерського району міста Києві. На якій стадії досудового розслідування з*явився відмовний матеріал він не пам*ятає. Під час допиту ОСОБА_8 в якості потерпілого він рекомендував потерпілому пригадати усі деталі передачі грошових коштів ОСОБА_6 , дати події ОСОБА_8 вказував сам. Адже він як слідчий був зобов*язаний встановити всі суттєві обставини по справі. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 надав для огляду переписку в мобільному телефоні, у зв*язку з чим ним в протоколах огляду зафіксовано переписку в комп*ютері та у мобільному телефоні ОСОБА_8 .

В суді також оголошені показання свідків, які надавалися на досудовому слідстві та покладені в основу обвинувачення.

Так, згідно показань свідка ОСОБА_42 , вона, будучи приватним нотаріусом, була присутня при зверненні ОСОБА_25 із заявами № 898, 904, при цьому ОСОБА_25 була вільна в своїх діях.

Згідно показань свідка ОСОБА_43 , він товаришує з ОСОБА_8 та наглядно знайомий з ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ). Зі слів ОСОБА_8 та ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) йому стало відомо, що остання заборгувала гроші ОСОБА_8 . Крім того, він неодноразово був присутній під час розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ), на яких ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) підтверджувала про свій борг перед ОСОБА_33 та навіть запропонувала одного разу написати розписку в підтвердження своїх боргових зобов`язань. Так, на прохання ОСОБА_8 в його присутності та присутності ОСОБА_44 , ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) за власною ініціативою, без будь-якого тиску, в підтвердження своїх боргових написала розписку на 163 000 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 23 лютого 2009 року.

Свідок ОСОБА_45 дав показання, відповідно до яких 09 липня 2009 року він на прохання свого друга ОСОБА_46 , перебуваючи в приміщені кафе «Кофе Хауз» на вул. Шота Руставелі, 10 в м. Києві, позичив ОСОБА_8 гроші в сумі 10 000 доларів США, які останній перерахувавши, одразу ж передав ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ). Крім того, тоді ж ОСОБА_8 позичив гроші і в ОСОБА_46 , які перерахувавши також передав ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ).

Свідок ОСОБА_44 дала показання, відповідно до яких 07 лютого 2009 року, перебуваючи разом із ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ), ОСОБА_8 та ОСОБА_47 в кафе «Троя» в м.Києві, була присутня під час написання ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) розписки про борг перед ОСОБА_8 у сумі 163 000 доларів США. Вказану розписку вона та ОСОБА_48 засвідчили своїми підписами. Крім того, ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) запевнила ОСОБА_8 , що в разі неповернення боргу грошима передасть йому у власність одну із її земельних ділянок.

Свідок ОСОБА_49 , генеральний директор ТОВ «Українська експертна група», який дав показання, відповідно до яких експертний висновок про ринкову вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , який йому пред`явили під час допиту, візуально схожий на той, який роздруковує ТОВ «Українська експертна група», однак вказаним підприємством ніколи не видавався та підпис в графі біля прізвища ОСОБА_49 йому не належить,

Свідок ОСОБА_10 дав показання, відповідно до яких він наглядно знайомий із ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) та під час однієї із розмов повідомив їй, що він є власником майнового комплексу в м. Бобровиця та попросив допомогти останню продати цей комплекс за ціною не меншою 2 400 000 гривень. ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) погодилася йому допомогти та в травні 2010 року повідомила, що знайшла покупця. З метою продажу вказаного майнового комплексу він видав довіреність на ім`я ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) на право подавати та отримувати довідки від його імені на майновий комплекс з правом передоручення. Пізніше від ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) він дізнався, що покупцем майнового комплексу був ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_50 дала показання, відповідно до яких, вона будучи директором Бородянської філії ТОВ «Українська експертна група», пояснила, що ОСОБА_51 філія не проводила експертний висновок про ринкову вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_52 дав показання відповідно до яких, він 14.03.2008 року він позичив ОСОБА_18 грошові кошти у сумі 12000 доларів США, строком до 14.04.2008 року, однак остання вказані грошові кошти йому не повернула. Крім того, 24.03.2008 року передав в борг ОСОБА_18 грошові кошти у розмірі 50000 грн. на строк до 24.03.2008 року, а також в подальшому 24.03.2008 року передав ОСОБА_18 ще 70000 грн., проте грошові кошти, які він позичав ОСОБА_18 , вона йому не повернула.

Свідок Мохаммаді ОСОБА_53 дала показання відповідно до яких, вона неодноразово позичала грошові кошти різними сумами, які не перевищували 100 доларів, ОСОБА_25 , з якою у неї були дружні стосунки. Вона неодноразово надавала грошові кошти різними сумами ОСОБА_54 , яка після неодноразових нагадувань гроші не повернула, у зв`язку з чим вона написала заяву про злочин до міліції.

Обвинувачення ОСОБА_6 також обґрунтовується прокурором дослідженими даними в протоколах слідчих дій, а саме:

протоколі допиту на очній ставці 27.04.2011 року, складеного дізнавачем ВД Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві, ОСОБА_8 дав показання про обставини заволодіння ОСОБА_25 грошовими коштами в період з 2006 по 2007 роки різними сумами для свого бізнесу 163 000 доларів США, в 2009 році позичила 83 367 дол. США, зокрема 28 100 дол. США отримала в автомобілі ОСОБА_22 , потім 2000 доларів США він передав на вул. Пушкінській в м.Києві в своєму автомобілі, 27 100 доларів США в червні, 25 000 доларів США на вул. Шота Руставелі в кафе Кофе Хаус, 1167 дол. США за адресою пр.Перемоги, 40 в м.Києві, ресторан «Гарден». ОСОБА_25 заперечувала, що брала грошові кошти у ОСОБА_8 у вказаному розмірі. Пояснювала написання нею боргових розписок ОСОБА_8 тим, що вони укладалися під умовою отримання ним у невідомої особи коштів для купівлі майнового комплексу в м.Бобровиця Чернігівської обл.

протоколі очної ставки від 13.06.2011 між ОСОБА_25 та свідком ОСОБА_34 ,

протоколі очної ставки від 13.06.2011 між свідком ОСОБА_22 та ОСОБА_25 ,

протоколі очної ставки від 24.06.2011 між свідком ОСОБА_45 та ОСОБА_25 ,

протоколі очної ставки від 14.07.2011 між свідком ОСОБА_55 та підозрюваною ОСОБА_25

протоколі очної ставки від 03.08.2011 між свідком ОСОБА_47 та підозрюваною ОСОБА_25 , в ході яких учасники слідчої дії підтвердили кожен свої показання, надані ними раніше,

копіях документів в архівній справі КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на об*єкт за адресою: Чернігівська обл.., Бобровицький район, вул. Горького, 1А, про що складено протокол виїмки від 15.09.2011, відповідно до якої власником об*єкту є ОСОБА_10 ,

висновку експерта №13 від 24.01.2011 року, згідно якого підпис в експертному висновку про ринкову вартість майна - комплексу нежитлових будівель загальною площею

2 759, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_10 , на 1 аркуші і графі від імені оцінювача та генерального директора ТОВ «Українська експертна група» ОСОБА_56 , виконаний, ймовірно, не ОСОБА_57 , а іншою особою,

висновку експерта №12 від 21.01.2011 року, згідно якого відбиток печатки ТОВ «Українська експертна група» у експертному висновку про ринкову вартість майна - комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_10 , виконані за допомогою копіювально-розмножувальної техніки на струменеві - крапельному принтері,

речовому доказі - експертному висновку про ринкову вартість майна - комплексу нежитлових будівель загальною площею 2 759, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ,

протоколі огляду смс - повідомлень, які знаходяться в пам`яті «iPhone 3G» ІМЕІ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , яким підтверджують розмови ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_8 про передачу останньому комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ,

протоколі огляду електронних повідомлень, надісланих із електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 , електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_4 та електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_5 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 , якою підтверджують розмови ОСОБА_25 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_8 про борг останньої та передачу ОСОБА_8 в рахунок боргу комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ,

роздруківці смс - повідомлень, які знаходяться в пам`яті «iPhone 3G» ІМЕІ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 ,

роздруківці електронних повідомлень, надісланих із електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 , електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_4 та електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_5 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_6

копіях документів, що знаходяться в архівній справі на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , згідно яких власником вказаного об`єкту є ОСОБА_10 .

Оцінивши безпосередньо та всебічно в сукупності всі досліджені докази по даній справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв*язку, суд дійшов висновку про таке.

Як убачається з даних, якими обґрунтовується початок досудового розслідування у справі, кримінальна справа № 10-24171 за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 була порушена на підставі його заяви постановою дізнавача ВД Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві 30 жовтня 2010 року.

Проте з матеріалів справи встановлено, що 11 червня 2010 року за аналогічним зверненням ОСОБА_8 за тими ж фактами і обставинами старшим оперуповноваженим ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_25 .

Лише 23 червня 2011 року постановою прокурора Печерського району м.Києва від 23.06.2011 року скасовано постанову старшого оперуповноваженого ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_25 від 11.06.2011.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2011 року скаргу ОСОБА_25 задоволено, скасовано постанову дізнавача Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 28 квітня 2011 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_25 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2011 року залишена без змін.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.6 КПК України (1960р.) кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю у випадку, якщо про відмову в порушенні кримінальної справи по тому ж факту є не скасована постанова органу дізнання або слідчого, такі обставини виключають провадження у кримінальній справі.

За таких обставин дізнавач ВД Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві не мав законних підстав виносити постанову від 30.10.2010 про порушення вказаної кримінальної справ за фактом вчинення шахрайських дій за наявності не скасованої постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за тим же фактом Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 11.06.2010 року.

Отже, з урахуванням встановлених обставин всі фактичні дані, які зібрані як докази в межах вказаної кримінальної справи, яка розслідувалася в період з 30.10.2010 року по 28.04.2011 року є такими, до здобуті з порушенням закону, в порушення ст.113 КПК України були зібрані поза встановленим часом досудового розслідування.

Незважаючи на такі обставини 28.04.2011 дізнавачем ОСОБА_58 вказану справу було порушено за ч.4 ст. 190 КК України відносно особи ОСОБА_59 , за наявності нескасованої постанови про відмову в порушенні щодо неї кримінальної справи за тими ж фактами і обставинами, винесеної Печерським РУ ГУ МВС України в м.Києві 11.06.2010 на основі доказів, здобутих в рамках фактової справи, яка порушена без дотримання вимог п.11ч.1 ст.6 КПК України (1960р.)

ОСОБА_6 оскаржила постанову про порушення кримінальної справи від 28.04.2011 до Шевченківського районного суду міста Києва, скарга задоволена, 01.08.2011 вказану постанову про порушення кримінальної справи від 28.04.2011 скасовано. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.08.2011 апеляційну скаргу прокурора відхилено, постанову суду першої інстанції залишено без змін.

07.03.2012 слідчим Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_40 було повторно порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_59 за ч.4 ст.190 та ч.4 ст. 358 КК України, справи об*єднані під № 10-24171 КК України.

При цьому в цей же день 07.03.2012 слідчим Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві без проведення будь яких слідчих дій було оголошено ОСОБА_6 про закінчення досудового слідства, повідомлено про право ознайомлення з матеріалами справи.

02.04.2012 було затверджено обвинувальний висновок стосовно ОСОБА_6 .

Таким чином, усі фактичні дані, на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, здобуті в ході процесуальних та слідчих дій: допитів потерпілого, свідків, здійснення огляду, виїмки, очних ставок, висновків експерта, які проводилися в рамках розслідування кримінальної справи, порушеної стосовно ОСОБА_6 постановою дізнавача ОСОБА_60 від 28.04.2011, яка була скасована постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2011, або ж до цього в рамках кримінальної справи за фактом порушеної постановою цього ж дізнавача від 30.10.2010 за наявності не скасованої постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за тим же фактом. Будь які нові слідчі дії після порушення кримінальної справи слідчим 07.03.2012 року проведені не були, у зв*язку з чим суд дійшов переконання, що обвинувачення ОСОБА_6 ґрунтується на доказах, які є такими, що отримані з порушенням вимог Кримінального процесуального закону, у невстановлений законом спосіб, за наявності обставин, які виключають провадження у кримінальній справі згідно статті 6 КПК України ( 1960р).

Отже, досліджені результати слідчих дій допиту потерпілого ОСОБА_8 , допиту свідків, протоколів огляду, висновки експерта, результати виїмки, документи не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України як такі, що отримані поза межами кримінальної справи, порушеної у встановленому законом порядку.

Крім того, суд враховує, що допитані свідки в своїх показаннях в суді та на досудовому розслідуванні не надають достовірних показань про розмір грошових коштів та час їх передачі від ОСОБА_8 . ОСОБА_28 , джерело походження у ОСОБА_8 таких вагомих сум грошових коштів, які кваліфікуються як особливо великі розміри. При цьому свідки в суді дають показання зі слів потерпілого ОСОБА_8 , не підтверджують обставин шахрайського заволодіння ОСОБА_6 грошовими коштами. Фотокопії документів, наданих потерпілим ОСОБА_8 в підтвердження свого фінансового стану, а саме: к фотокопія договору про банківський кредит від 23.07.2007 на суму 110 000 дол. США, фотокопії розписок ОСОБА_8 про отримання від ОСОБА_61 27.05.2009 року - 10000 дол. США, від ОСОБА_62 04.06.2009 року- 18 000 дол. США, від ОСОБА_63 09.07.2009 року 10000 дол. США, від ОСОБА_64 09.07.2009 року - 15 000 дол. США на особисті інтереси, договору позики від 17.07.2009 року 142 113,30 грн. з ОСОБА_65 не підтверджують обставини, на які посилається потерпілий та ґрунтується обвинувачення про заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом. Надані копії не відповідають вимогам щодо документів, не підтверджені належними оригіналами. Також доводи ОСОБА_8 щодо походження у нього коштів стосуються даних про отримання ним коштів в позику від інших осіб в період, який не передує часу незаконного заволодіння грошовими коштами, починаючи з 02.09.2006 року згідно обставин обвинувачення, не співвідноситься з обсягом грошових коштів, заволодіння якими інкримінується ОСОБА_6 в певній іноземній валюті, не узгоджуються з обставинами обвинувачення. Розписки, оформлені від імені потерпілого ОСОБА_8 про отримання ним грошових коштів від інших осіб: ОСОБА_66 , ОСОБА_62 на суми 10 000 дол. США та 18 000 дол. США відповідно не збігаються з обставинам події та не можуть свідчити про обставини шахрайського заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 . ОСОБА_6 за наведених в обвинувачені обставинах.

Долучена до матеріалів справи в ході судового розгляду розписка від 18.05.2009 року про отримання ОСОБА_67 в борг у ОСОБА_8 2 000 дол. США строком до 21 травня 2009 року не містить в собі будь яких фактичних даних в обґрунтування заволодіння шахрайським шляхом ОСОБА_6 18.05.2009 року грошовими коштами потерпілого у вказаному розмірі та за обставин, зазначених в обвинувальному висновку.

Надана на дослідження потерпілим ОСОБА_8 розписка від 07.02.2009 року від імені ОСОБА_25 про отримання нею 163 000 дол. США не може слугувати підставою для обґрунтування тих обставин, що грошові кошти передавалися підсудній 01.09.2006, 02.09.2006, 07.09.2006, 10.10.2006 певними визначеними сумами у міжнародній валюті Євро, а також протягом січня 2007 року, з 01 по 13 березня 2007 року, з 15 червня по 28 серпня 2008 року певними визначеними сумами в міжнародній валюті доларах США, оскільки зміст наданої розписки від 07.02.2009 року на суму 163 000 дол. США протирічить обставинам, які інкримінуються підсудній, в частині розміру коштів, обставин отримання майна, валюти коштів. При цьому в своїх показаннях потерпілий ОСОБА_8 не надав фактичних даних про конкретні обставини заволодіння шахрайським шляхом ОСОБА_28 певними конкретними сумами грошових коштів в період з січня 2007 року, і стороною обвинувачення не встановлені такі об*єктивні обставини, які мають суттєве значення для кримінальної справи, дату, час заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , доводи якої щодо алібі в названі дати не спростовані. Натомість в обвинувальному висновку вказані доволі тривалі періоди часу, і суд позбавлений можливості встановити такі обставини в суді щодо конкретної дати та часу події з досліджених даних.
Підтримуючи обставини пред*явленого обвинувачення, ОСОБА_8 в суді одночасно вказує на те, що грошові кошти передавалися ним ОСОБА_6 для інвестування нею в придбання косметичної продукції, від якої він уважав як інвестор отримає додатковий дохід та поверне свої гроші, передані ОСОБА_6 для цього, організовував оренду із залученням третьої особи складського приміщення під зберігання продукції, яку придбавала ОСОБА_68 , і з таких показань потерпілого ОСОБА_8 в суді убачаються підстави для висновків про виникнення між ним та ОСОБА_6 цивільно правових відносин.

Доводи підсудної про мотиви написання нею такої розписки від 07.02.2009 на суму 163 000 дол. США на прохання ОСОБА_8 , без реальної передачі грошових коштів, з метою створення на прохання ОСОБА_8 штучних доказів наявності перед ним фінансових зобов*язань третьої особи, його платоспроможності перед банками та іншими фінансово кредитними установами, кредиторами не спростовані. При цьому показання свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , на присутність яких під час написання розписки від 07.02.2009 містяться посилання у справі, не підтверджують обставини обвинувачення.

При цьому суд критично відноситься до показань потерпілого ОСОБА_8 , які є суперечливими в ході кримінальної справи, в суді щодо обставин та розміру грошових коштів, якими за його твердженнями ОСОБА_68 заволоділа шахрайським шляхом, оскільки згідно змісту його заяви від 31 травня 2010 року до Солом*янського РУ ГУ МВС України в м.Києві він повідомляв про інші обставини передачі ним грошових коштів: суму 163 000 дол. США передав ОСОБА_6 у 2009 році, під час написання розписки 07.02.2009. Одночасно ОСОБА_8 про інші обставини повідомляв в своїй заяві про злочин від 04.06.2010 (а.с.145-147, том1). Показання ОСОБА_8 в суді містять суттєві протиріччя з обставинами заволодіння грошовими коштами, які інкримінуються ОСОБА_6 та викладені в обвинувальному висновку, зафіксовані в наданих розписках про передачу грошових коштів, які не можуть безумовно свідчити про шахрайський спосіб заволодіння цим майном.

Також при оцінці показань потерпілого ОСОБА_8 суд враховує доводи підсудної в обґрунтування конфліктного характеру стосунків, які склалися між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зокрема ОСОБА_6 в своїх показаннях мотивувала, що між нею та ОСОБА_8 зіпсувалися дружні стосунки, оскільки вона на прохання ОСОБА_8 з метою підтвердити фінансовий стан ОСОБА_8 повідомила діловому партнеру потерпілого, що вона заборгувала ОСОБА_8 певну значну суму грошей. В подальшому вона повідомила керуючому ТОВ «Автоаудіоцентр Україна» ОСОБА_71 про те, що саме ОСОБА_8 попросив її сказати в телефонному режимі, що вона заборгувала гроші перед ОСОБА_8 , після чого у неї з ОСОБА_8 зіпсувалися стосунки.

Крім того, необхідно надати оцінку даним, на які посилається прокурор в протоколі огляду мобільного телефону від 19.08.2011 «iPhone, який належить потерпілому ОСОБА_8 , проведено огляд смс повідомлень, які знаходяться в пам*яті даного телефону та в пам*яті сім- картки із номера НОМЕР_3 , який підписаний як ОСОБА_17 .

Згідно протоколу огляду електронної переписки з використанням ноутбука «DELL» та модема МТС, проведено огляд електронних повідомлень, які знаходяться в пам*яті електронної пошти ОСОБА_8 . ardom@ ukr.net, повідомлень, надісланих із електронних адрес як таких, що належить Шевельовій. Такими даними сторона обвинувачення обґрунтовує передачу ОСОБА_8 в рахунок боргу комплексу будівель.

Проте суду не надано достовірні дані в підтвердження того, що переписка здійснювалася саме з обвинуваченою, що саме наведена в обвинуваченні особа використовує такий номер мобільного телефону та електронної адреси. При цьому під час огляду даних не було здійснено судовий контроль за втручанням органу досудового розслідування у приватне спілкування осіб. Використані стороною обвинувачення дані в протоколах огляду електронних та смс-повідомлень без проведення процесуальних дій, передбачених КПК України (1960р.). Висновки обвинувачення про належність переписки підсудній зроблено виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_6 надала докази того, що наведений номер мобільного зв*язку за нею не закріплений.

Оглянуті ноутбук та мобільний телефон, наданий для огляду ОСОБА_33 , не визнавалися слідчим речовими доказами. Доводи ОСОБА_6 в суді про те, що наведена переписка, зафіксована на вказаних носіях, не належить їй, є штучно створеними доказами, не спростовані в суді жодними достовірними, отриманими у визначеному порядку, даними, походження вказаних електронних листі та смс повідомлень не досліджувалося.

Суд враховує, що фактичні дані електронних листів та смс повідомлень по суті є приватним спілкуванням. Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно практики Європейського суду з прав людини («Волохи проти України»), верховенство права передбачає, що втручання органів виконавчої влади в права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Проте процесуальні дії в ході огляду переписки та смс - повідомлень вчинені слідчим з порушенням правил, визначених ст.14 -1 КПК України щодо недоторканості житла, охорони особистого життя громадян, таємниці листування, телефонних розмов і телеграфних повідомлень,

Згідно ст. 187 КПК України за наявності підстав, передбачене накладення арешту на кореспонденцію чи зняття інформації з каналів зв*язку постановою голови апеляційного суду за місцем провадження слідства. Проте такі рішення щодо інформації в листуванні уповноваженим судом не приймалися.

Отже, гарантії щодо поваги до приватного життя не дотримані під час отримання фактичних даних слідчим з електронної переписки та смс повідомлень, наданих ОСОБА_8 , фактичні дані отримані з порушенням порядку, визначеного КПК України (1960р). не може з цих підстав також бути прийнятими до уваги.
Також суд враховує, що як убачається зі змісту обвинувального висновку, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Так, злочин, передбачений ст. 190 КК України, є злочином проти власності. Відповідальність за вчинення цих злочинів передбачено нормами Розділу 6 Особливої частини Кримінального кодексу України. Предметом даного злочину є чуже майно, тобто речі матеріального світу, що можуть бути об`єктами цивільно-правових відносин власності і які не належать винному на підставі права власності.

Ознакою складу шахрайства є спосіб вчинення злочину, тобто спосіб, за допомогою якого майно переходить із законного фактичного володіння однієї особи до фактичного незаконного володіння іншої особи, яка не має права на відповідний об`єкт.

При шахрайстві волевиявлення потерпілого фальсифікується, потерпілий в цьому випадку діє під впливом обману, який є інструментом впливу на волю і свідомість потерпілого, або внаслідок зловживання довірою з боку винної особи. Кожен із зазначених способів заволодіння майном окремо утворюють склад злочину шахрайство.

Отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.

Для правильної кваліфікації діяння особи як шахрайства необхідними є такі ознаки: предмет злочину майно або права на майно; потерпілий - особа яка є власником майна (суб`єктом прав на майно) або особа у віданні чи користуванні якої таке майно (права на майно) перебуває на законних підставах;винна особа, яка є загальним суб`єктом злочину, передбаченого ст. 190; протизаконний психічний вплив на таку особу у формі обману та/або зловживання довірою, внаслідок чого дана особа вводиться в оману і має спотворене уявлення про обставини, в яких вона передає предмет злочину винній особі. Відсутність принаймні однієї з даних ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Також вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченої за ознаками ч.4 ст.190 КК України, суд враховує, що її дії кваліфіковані як продовжуваний злочин.
Згідно з ч. 2 ст.32 КК України продовжуваний злочин складається з двох або більше вчинених в різний час тотожних злочинів, об`єднаних єдиним злочинним наміром. При продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені особою діяння. Продовжуваний злочин виключає повторність і діяння особи кваліфікується як єдиний злочин.

Так, ОСОБА_6 інкримінується заволодіння шляхом зловживання довірою, грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 в сумі 1 449 499 грн. 44 коп., що становить особливо великий розмір. Проте в обвинувальному висновку відсутнє твердження про встановлений єдиний умисел ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілого в особливо великому розмірі саме у вказаному розмірі, що в момент заволодіння мала на меті не повертати грошові кошти, отримання яких шахрайським шляхом їй ставиться у вину. Одночасно згідно обставин обвинувачення ОСОБА_6 отримувала від потерпілого грошові кошти різними сумами з різною метою. Суд враховує, що згідно обвинувачення заволодіння відбувалося в кожному випадку із розривом у часі, ситуативно, з різних мотивів, мало різну мету, у зв*язку з чим суд дійшов висновку, що в суді не доведено ознаку кваліфікації дій ОСОБА_6 як продовжуваного у часі злочину. Сам потерпілий ОСОБА_8 в суді стверджував, що позичав грошові кошти ОСОБА_6 періодично, нерегулярно, з проміжками часу на її окремі прохання під різними приводами, прохання про позику всієї суми, інкримінованої згідно обвинувального висновку, ОСОБА_6 не висловлювала.

Крім того, прокурор не виклав обвинувачення та не довів обставини щодо часу, місця виникнення єдиного злочинного умислу у ОСОБА_6 на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі, що становить особливо великий розмір. При цьому такі обставини є складовими суб*єктивної сторони складу злочину, є суттєвими та підлягають доказуванню в суді.

Відповідно до п.1,4 ст.64 КПК України (1960р.) передбачено, що в суді підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Як убачається зі змісту обвинувачення, ОСОБА_6 інкримінується вчинення шахрайства шляхом зловживання довірою, про такі ознаки зазначено в кваліфікації її діяння. Проте відповідно до формулювання обвинувачення одночасно із вказівкою про заволодіння майном шляхом зловживання довірою зазначено про заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 шляхом введення в оману, а саме: ОСОБА_8 , знову будучи введеним в оману 29 травня 2009 року, передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 28100 дол. США, 04 червня 2009 року гроші в сумі 27 100 дол. США, 09 липня 2009 року гроші в сумі 25 000 дол. США, продовжуючи вводити в оману ОСОБА_8 , вимагала передати гроші в розмірі 40000 доларів США. Однак в чому така омана полягала, в обвинувальному висновку не вказано, який саме спосіб шахрайського заволодіння майном мав місці при кожній такій окремій події заволодіння грошовими коштами не визначено.

Отже, при висуненні обвинувачення ОСОБА_6 стосовно кожної події заволодіння майном не встановлений в кожному окремому випадку конкретний спосіб шахрайського заволодіння майном, що характеризує об*єктивну сторону злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, який є обов*язковою ознакою об*єктивної сторони злочину. Одночасно у підсумках в обвинувальному висновку з твердженням про різні дати, час вчинення дій міститься твердження, що ОСОБА_6 заволоділа єдиною сумою грошових коштів, яка становить особливо великий розмір, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 .

Умисел ОСОБА_6 на шахрайське заволодіння в кожному конкретному моменті заволодіння грошовими коштами не доведений в суді. При цьому з урахуванням давності події, починаючи з 2006 року та тривалості розслідування з 2010 року у суду відсутня можливість встановити такі обставини, які мають суттєве значення для кримінальної справи та встановлення складу шахрайства в діях ОСОБА_6 .

Оцінюючи обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, висновки суду ґрунтуються на тому, що пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; п. 58 рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії»; п. 34 рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії»).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п. 47 рішення від 01 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (п. 54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; п. 47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини»).

Предметом шахрайських дій може бути певне визначене майно, проте обвинуваченням не встановлений конкретний розмір шкоди та суму грошових коштів, в заволодінні якими шахрайським шляхом обвинувачується ОСОБА_6 .

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 в загальному розмірі 1 890 404,13 грн. в період з 02 вересня 2006 року по 29 липня 2009 року. Одночасно в тому ж обвинувальному висновку слідчим зазначено, що ОСОБА_6 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 в загальному розмірі, що становить іншу суму - 1 449 499, 44 грн. Тобто при висуненні обвинувачення не встановлена загальна сума коштів та розміру завданої шкоди, який кваліфікується як особливо великий розмір. Такі обставини на думку підсудної перешкоджають їй здійснювати захист дієво.

Згідно обставин обвинувачення ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, під час вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_8 , з метою введення його в оману та заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_8 в суді 40 000 дол. США, запропонувала передати йому у власність майновий комплекс, при цьому вимагала від ОСОБА_8 якнайшвидшого оформлення договору дарування за умови передачі їй 40 000 доларів США, пояснюючи, що вартість майнового комплексу перевищує цю суму боргу.

В подальшому 28 травня 2010 року в кафе «Кофе Хауз», розташованому на пр. Перемоги, 3 в м.Києві, у підтвердження вартості об*єкту нерухомості, використала завідомо підроблений документ експертний висновок ТОВ «Українська експертна група» від 28.05.2010 про ринкову вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 2759,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого ринкова вартість зазначеного об*єкту становить 2321 000 грн., надала його ОСОБА_8 , хоча ТОВ «Українська експертна група» вказаний висновок не складало та оцінку комплексу не проводило.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками використання завідомо підробленого документа, відповідальність за такі дії передбачена ч.4 ст. 358 КК України.

Суд враховує, що об*єктивна сторона злочину за ознаками використання завідомо підробленого документа полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності уповноваженим особам.

Предметом злочину є посвідчення або інший документ, який надає права або звільняє від обов*язків і який видається чи посвідчується підприємством або установою, організацією, громадянином підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи. Документом є належним чином оформлений матеріальний носій будь якої інформації, призначений для посвідчення юридично значимих фактів і подій.

Проте обвинувачення ОСОБА_6 не містить окреслення чітких меж та твердження про те, які саме юридично значимі факти чи події такий експертний висновок від 28.05.2010 посвідчує і прокурором в суді не доведено, що визначений в обвинуваченні предмет такого злочину завідомо підроблений документ, надає права або звільняє від обов*язків.

Також суд враховує, що з об*єктивної сторони використання полягає у наданні підробленого документа підприємства, установам чи організаціям, їх уповноваженим особам, або пред*явленні їх. Проте ОСОБА_6 не інкримінується обставин надання підсудною документа підприємству, установі чи організації, які уповноважені приймати такі документи, з метою настання юридичних наслідків. Надання ОСОБА_6 такого документа потерпілому ОСОБА_8 як фізичній особі, як це викладено в обвинувальному висновку, за таких обставин не утворює в її діях склад злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Крім того, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, ґрунтується на документах архівної справи на об*єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_6 , висновками експерта № 13 від 24.01.2011, № 12 від 21.01.2011, показаннях свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_56 , інших слідчих дій, як вже встановлено судом, які отримані поза межами кримінальної справи, порушеної у встановленому законом порядку.

Таким чином, з урахування викладеного, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено в суді наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення: об*єктивної сторони - діяння, предмету, мети вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документу.

У відповідності до роз*яснень п.10,п.11 постанови Пленуму ВСУ №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно ч.4 ст.327 КПК України виправдувальний вирок. Висновки суду не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих із порушенням процесуального порядку збирання останніх.

У відповідності з вимогами ст.62 Конституції України, п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ППВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Отже, з урахування викладеного, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до обґрунтованого висновку, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, не знайшло свого підтвердження в досліджених доказах, жодних фактичних даних, отриманих у законному порядку, передбаченому Кримінально процесуальним кодексом України (1960р.), не покладено в основу пред*явленого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_6 в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, на підставі ч.4 ст. 327 КПК України (1960р.), оскільки в діянні підсудної ОСОБА_6 відсутній склад злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України.

На підставі ч.3 ст. 328 КПК України (1960р.) цивільний позов ОСОБА_8 необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. 321-335 КПК України (1960р.), суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 виправдати у зв*язку з відсутністю в діянні підсудної ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_6 суми боргу в розмірі 5 236 438,6 грн., суму 3 % річних у розмірі 448 468,69 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. залишити без розгляду.

Скасувати арешт майна 1/3 частини квартири АДРЕСА_7 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_15 .

Речовий доказ експертний висновок про ринкову вартість майна - комплексу нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_5 залишити в матеріалах кримінальної справи.

На вирок прокурором, захисником, виправданим можуть бути подані апеляції до Київського апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення. Захисником та виправданим апеляції можуть бути подані у частині мотивів і підстав виправдання.
Судді: