Житомирський апеляційний суд
Справа №935/704/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого за злочини проти власності, останній раз вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року до чотирьох років позбавлення волі, з іспитовим строком два роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000156,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

Посилається на те, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що посилання слідчого в своєму клопотанні, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, ухилятись від виконання процесуальних рішень, впливати на потерпілих та свідків ґрунтується на припущеннях.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про причетність ОСОБА_6 до скоєння злочину, в якому він підозрюється.

Зазначає, що слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу не були враховані обставини, які підлягають встановленню відповідно до ст.178 КПК України.

Посилається на те, що ОСОБА_6 не має на меті переховуватися від слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрацію: АДРЕСА_1 , що дає можливість застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2020 року клопотання слідчого Коростишівського ВП ГУ НП у Житомирській області ОСОБА_10 задоволено.

Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, починаючи з 02 квітня 2020 року до 31 травня 2020 року.

Одночасно визначено заставу для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Розмір застави визначено у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень та зобов`язано його:

-не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-повідомляти суд , слідчого про зміну місця проживання.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та проведення досудового розслідування у розумні строки, а також сприятиме забезпеченню дієвості даного кримінального провадження.

Досудовим слідством встановлено, що 02.04.2020 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи в м. Коростишів, спільно вирішили вчинити крадіжку чужого майна на території Коростишівського району.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 02.04.2020, близько 13 години, ОСОБА_6 на автомобілі «RENAULT MEGANA», р.н. НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали в с. Козіївка Коростишівського району Житомирської області.

Перебуваючи у вказаному населеному пункті, під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на таємне, умисне, повторне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, заздалегідь розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_6 , та ОСОБА_12 проникли на територію до вказаного домоволодіння, а ОСОБА_11 залишився в автомобілі спостерігати за навколишньою обстановкою та у разі небезпеки повідомити про це інших учасників. Перебуваючи на території вказаного домогосподарства, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом віджиму металопластикового вікна проникли до вказаного домоволодіння. Перебуваючи всередині приміщення вказаного будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_12 таємно, повторно викрали майно, а саме: болгарку марки «Makita GA9020S», болгарку марки «BOSCH» синього кольору, перфоратор марки «Енергомаш ПЕ-2512М», перфоратор марки «Днепр» зеленого кольору, дриль марки «ИНТЕРСКОЛ ДУ-16/1003Р», пилу марки «BOSCH» зеленого кольору, електростеплер марки «INTERTOOL ШТ-1101», пневматичний пістолет марки «ИЖ-53», яке привласнили та перенесли до багажного відділення автомобіля «RENAULT MEGANA», р.н. НОМЕР_1 , в якому знаходився ОСОБА_11 після цього залишили місце вчинення злочину.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 потерпілій ОСОБА_13 заподіяно майнової шкоди.

Підозру про вчинення кримінального правопорушення - у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, за ознаками ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 повідомлено 02 квітня 2020 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Також слідчий зазначає, що ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічні злочини, ніде не працює, постійного джерела доходів не має, перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти умисні кримінальні правопорушення, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може незаконно вплинути на свідків та потерпілу. Зазначені в сукупності факти свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та відповідно кримінального покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальної провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинена підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності в обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконати неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події від 02.04.2020року, іншими матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_6 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, або вчинити інше чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
Посилання апелянта на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за адресою якого просить застосувати щодо нього домашній арешт, висновків слідчого судді не спростовують.
На думку колегії суддів, наявність постійного місця проживання неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
Разом з тим, слідчим суддею враховано, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , скоєно в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, має молодий вік, не працює, будь-якого джерела прибутку не має та прийшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2020 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: