Справа № 161/6924/20
Провадження № 1-кс/161/3409/20
У Х В А Л А
про скасування арешту

м. Луцьк 14 травня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянув клопотання директора ТОВ «ЛЕОНІС ТД» ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду надійшло клопотання директора ТОВ «ЛЕОНІС ТД» ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року.

Заявник своє клопотання мотивує тим, що 16.03.2020 року слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ухвалою наклав арешт на рахунки ТОВ «ЛЕОНІС ТД» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 у Волинському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 303440, адреса: 43020, Волинська область, м.Луцьк, пр. Відpодження, 1, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30); № НОМЕР_4 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_4 відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851, адреса: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, 4), шляхом зупинення видаткових операцій з коштами по вказаних рахунках.

Вважає, що арешт накладений необґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки на даний час органом досудового розслідування проводиться перевірка по факту кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 ч.1 КК України, обґрунтована підозра будь-кому із посадових осіб ТОВ «ЛЕОНІС ТД» не повідомлена, також в розпорядженні сторони обвинувачення не існує жодного акту перевірки та жодного податкового повідомлення-рішення, у відповідності до яких був би встановлений факт ухилення від сплати податків, тому під час накладення арешту суду не було надано жодного належного та допустимого доказу , який би свідчив про сам факт завищення сум ПДВ.

Також звертає увагу на те, що арешт майна, відповідно до положень Кримінально процесуального кодексу України, не повинен перешкоджати здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи, а у зв`язку із накладеним арештом на банківські рахунки діяльності ТОВ «ЛЕОНІС ТД» господарська діяльність товариства фактично припинена і воно несе матеріальні та репутаційні збитки та не має змоги сплачувати податки та митні платежі до Державного бюджету України, а тому накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року арешт необґрунтований.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку представника ТОВ «ЛЕОНІС ТД» адвоката ОСОБА_4 , який підтримав клопотання з підстав зазначених в ньому, думку слідчого, який заперечував щодо скасування арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що станом на час розгляду, так як і на момент подання клопотання до слідчого судді, в рамках кримінального провадження №0000030 від 08.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України підозра нікому не повідомлена, в тому числі посадовим особам ТОВ «ЛЕОНІС ТД», тобто власник майна не входить до суб`єкту визначеного ст.170 КПК України.

Крім того, під час накладання арешту на вказане майно порушено права товариства, оскільки воно є платником ПДВ і у зв`язку з накладення арешту на банківські рахунки на даний час воно не може здійснювати свою господарську діяльність. Тобто, не досліджено розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Державним органом, який може встановити факт ухилення від сплати податків, є Державна податкова служба України. Зазначений факт встановлюється шляхом проведення документальної перевірки та винесення відповідних податкових повідомлень-рішень з визначення податкових зобов`язань та, за необхідності, штрафних санкцій.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ст.170 ч.2 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ст.170 ч.3, ч.4, ч.5, ч.6 КПК України передбачають, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином із врахуванням вищевикладеного та доводів заявника викладених в клопотанні, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту на майно накладене відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.169, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання директора ТОВ «ЛЕОНІС ТД» ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року задовольнити.

Скасувати арешт на майно накладений згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2020 року, а саме з рахунків ТОВ «ЛЕОНІС ТД» (код ) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 у Волинському ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 303440, адреса: 43020, Волинська область, м.Луцьк, пр. Відpодження, 1, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30); № НОМЕР_4 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_4 відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851, адреса: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, 4), шляхом зупинення видаткових операцій з коштами по вказаних рахунках.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1