печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004959, -

ВСТАНОВИВ:
26.09.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004959

У судове засідання захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд скарги (клопотання) повідомлявся належним чином, згідно з нормами ч.ч. 1, 8 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України, про причини неявки суд не повідомлено, заяв або клопотання не подано.

Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви або клопотання не подано.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання, визнано можливим його розгляд у відсутність захисника, підозрюваного та прокурора. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 206, 306 КПК України.

Вивчивши клопотання, письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Також, у відповідності до ч.2 ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Як вбачається з ч.3 ст. 206 КПК України, виконавши вимоги, вказані в ч.2 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу,якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Тобто, згідно до вимог статті 206 КПК України, слідчий суддя отримавши відомості які створюють обґрунтовану підозру щодо можливого незаконного позбавлення волі особи, зобов`язаний: - прийняти заходи щодо доставляння позбавленої свободи особи до слідчого судді; - перевірити законність позбавлення волі особи; - негайно звільнити незаконно позбавлену свободи особу. Вказані повноваження стосуються виключно осіб, які позбавлені свободи на час розгляду такої скарги. Тобто вказаною статтею чітко вказаний перелік дій слідчого судді, при розгляді скарги, поданою в порядку ст.206 КПК України. Інші дії, в тому числі перевірка законності утримання засуджених під час виконання вироку суду під час відбування ним покарання у виправних закладах, не входить в компетенцію слідчого судді при розгляді скарги (клопотання), поданої в порядку ст.206 КПК України. Згідно до діючого кримінального процесуального законодавства компетенція слідчого судді обмежена вирішенням процесуальних питань виключно під час проведення досудового слідства.

Зазначеною нормою не передбачено можливості розгляду відповідного скарги за відсутності особи, яка подала скаргу (клопотання), чи її представника або захисника, що унеможливлює її розгляд по суті.

Відповідно до ч. 6 ст.9 КПК України, у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що явка особи, яка подала дане клопотання, є обов`язковою.

Разом з тим, адвокат в судове засідання не з`явився, що свідчить про фактичне не підтримання поданої ним клопотання.

З викладеного вбачається, що особі, за клопотанням якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, будучи належним чином повідомленим про розгляд поданого ним клопотання, захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив суд, клопотання або заяви не надходили.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Аналізуючи викладене, вбачається, що на час розгляду скарги (клопотання), заявлені вимоги не підтримуються.

Керуючись ст.ст. 135, 136, 177, 178, 193, 194, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004959 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1