Провадження №1-кс/463/5558/19
У Х В А Л А
судового засідання

16 грудня 2019 року Личаківський районний суд міста Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №463/10668/19, провадження №1-кс/463/5547/19 за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого, а також зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000609 від 19 червня 2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, а також зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 до вчинення дій.

Слідчий суддя ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні заявила самовідвід від розгляду скарги з тих підстав, що особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про проведення обшуку у службовому приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, яке займає слідча ОСОБА_6 . Особа, яка звернулася зі скаргою, вважає, що в даному кримінальному провадженні керівником злочинної організованої групи, яка здійснює пограбування, є слідча Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , а організатором пограбування є суддя Личаківського районного суду ОСОБА_7 , який є колегою по роботі судді ОСОБА_3 . Відтак, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо безсторонності суду під час розгляду даної скарги, нею подано заяву про самовідвід.

У судове засідання скаржник ОСОБА_4 та представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду такого, не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід.
Оглянувши матеріали скарги та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, зах/исник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно з ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З матеріалів скарги та заяви про самовідвід вбачається, що скарга, з якою звернувся ОСОБА_4 , стосується судді Личаківського районного відділу м. Львова ОСОБА_7 , який, на думку скаржника, є організатором пограбування, та який є колегою по роботі слідчого судді ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду справи №463/10668/19, провадження №1-кс/463/5547/19 за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого, а також зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 до вчинення дій.

Слідчий суддя: ОСОБА_1