Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1197/20
Провадження №: 1-кс/332/215/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2020 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Куропаткіне Кокчетавського району Кокчетавської області Казахстану, громадянина України, пенсіонера, з вищою освітою, має статус учасника бойових дій, неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.02.2020 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1, 2 ст. 259, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі із встановлення іспитового строку на підставі ст. 75 КК України 1 рік,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000792від 18.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.05.2020 близько 16.31 год., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення прибуття швидкої допомоги вирішив повідомити орган Національної поліції України про замінування квартири за вказаної вище адресою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, бажаючи настання таких наслідків, достовірно знаючи, що вказане вище повідомлення про замінування квартири є неправдивим, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху населення, зателефонував зі свого мобільного телефону «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 на номер оператора «102» та повідомив, що у нього замінована квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 259 КК України завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

26.05.2020 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 259 КК України.
Підставою для звернення до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України, за яке КК України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.
Крім того, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи сторони обвинувачення.
Слідчий та прокурор клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали. Зазначили, що зібрані на сьогоднішній день докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилаючись на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий та прокурор просили задовольнити клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у повному обсязі з підстав наведених у ньому.

Доводи сторони захисту.
Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили. Сторона захисту вважає, що стороною обвинувачення не доведена належним чином обґрунтованість підозри і не достатньо обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особливо ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_6 є літньою людиною, має постійне місце проживання, не має закордонного паспорту, раніше виконував обов`язки у іншому кримінальному проваджені.
ОСОБА_6 суду пояснив, що така його поведінка була вимушеною через сильний головний біль, який його переслідує, він намагався добитися приїзду лікарів швидкої допомоги, які відмовлялись до нього їхати, тому подзвонив на номер «102» та просив оператора викликати йому швидку допомогу. За адресою місця проживання він мешкає один, мобільний телефон у нього був вилучений працівниками поліції. На теперішній час він зробив належні висновки, розкаюється у вчиненому, звернувся за допомогою до лікарів та планує госпіталізацію з метою лікування.
З урахуванням вищенаведеного, захисник та обвинувачений просили суд про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Оцінка та висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою повинно бути законним і обґрунтованим.

Законність тримання під вартою полягає у дотриманні встановленої законом процедури застосування цього запобіжного заходу, а його обґрунтованість у вимозі взяття особи під варту лише за наявності передбачених у законі підстав.

Мета і підстави застосування запобіжних заходів визначені ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує кримінальне процесуальне законодавство із урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейській Суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п.32 вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Вирішуючи питання про існування обґрунтованої підозри у цій справі, слідчий суддя виходить з того, що правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 закріплено у кримінальному законі, а саме ч. 2 ст. 259 КК України.

Про факт причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення свідчать докази, додані слідчим до клопотання та досліджені безпосередньо слідчим суддею, а саме:

- протоколом огляду місця події від 18.05.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , з якого було здійснено телефонний дзвінок на лінію «102» з заявою про замінування вказаної квартири;

- стенограмою звукозапису дзвінка на лінію «102» про заявлене замінування квартири;

- показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які першими приїхали на місце виклику та виявили ОСОБА_6 , який поводив себе неадекватно обстановці;

- протоколом огляду предмету - мобільного телефону «NOMI» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , з якого було здійснено дзвінок на лінію «102» про замінування квартири;

- висновком щодо результатів медичного огляду та встановлення факту перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння № 2577 від 18.05.2020.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Одночасно слідчий суддя зазначає, що при звернені до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчим до нього було долучено лише частину матеріалів, зібраних на стадії досудового розслідування, яке ще не завершене. За відсутності доказів, які б свідчили про явну і очевидну недопустимість зібраних досудовим розслідуванням доказів у цьому кримінальному проваджені, враховуючи стандарт доказування обґрунтованої підозри на цьому етапі кримінального провадження, надавати оцінку доказам на предмет їх належності та допустимості передчасно. Отже, доводи захисника в цій частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор у судовому засіданні посилаються на існування таких ризиків:

- переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського Суду з прав людини «Белевитський проти Росії» від 01.03.2017 року - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бечієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) від 04.01.2006, заява № 9190, п. 58 вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Наявність цього ризику слідчий суддя оцінює, виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваного (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання підозрюваного та наявні у нього засоби до існування).

Слідчим та прокурором під час розгляду справи ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду обумовлюється тільки можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками суворістю передбаченого покарання. За злочин, у якому він обґрунтовано підозрюється за ч. 2 ст. 259 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину під час відбування покарання із встановленням іспитового строку. Така тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Однак, слідчий суддя не може погодитись із доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість обвинувачення та можливого покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а повинна враховуватись судом у сукупності з іншими обставинами. Будь-яких доказів існування обставин, які вказують на ризик втечі підозрюваного, крім тяжкості обвинувачення та покарання, слідчим та прокурором суду не надано.

При оцінці наявності вказаного ризику слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за яким зареєстрований у встановленому законом порядку, є пенсіонером, має статус учасника бойових дій. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваного, якому виповниться 60 років та незадовільний стан здоров`я.

Крім того, суд зазначає про виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у іншому кримінальному проваджені, де після звільнення його з під-варти через закінчення строку дії попередньої ухвали суду 10.11.2019, ОСОБА_6 виконував покладені на нього обов`язки протягом трьох місяців, зокрема - прибував до суду. В кримінальному проваджені, де зараз вирішується питання обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , підозрюваний затриманий не був, самостійно прибув до суду, крім того виконує інші покладені на нього КПК обов`язки.

Тяжкість вчиненого злочину та ймовірного покарання, яке може бути призначено судом, як вже зазначалось слідчим суддею, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Одночасно суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про те, що наявність судимості у ОСОБА_6 за аналогічні злочини свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у п. 62 рішення у справі «Боротюк проти України» вказав, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя переконаний, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не буде достатнім для запобігання ризикам, які обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні.

Також слідчий суддя позбавлений можливості застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистої поруки, адже жодна особа не висловила намір бути поручителем підозрюваного, забезпечувати виконання підозрюваним, покладених на нього КПК України обов`язків, а також забезпечувати його явку до органу досудового розслідування, слідчого судді чи суду на першу вимогу.

Майновий стан, а саме отримання пенсії у розмірі 2718 грн. свідчить про неможливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Враховуючи доведеність лише одного ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, попередню процесуальну поведінку, його вік, характер вчиненого правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, та той факт, що підозрюваний проживає один, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати своє житло у певний час доби, а також покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Керуючись ст.ст. 177- 178, 181, 183, КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці до 25.07.2020 без електронних засобів контролю.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_2 у період часу з 21.00 год. до 07.00 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до слідчого за викликом;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 покласти на Заводське ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України повинно негайно поставити на облік підозрюваного і повідомити про це слідчого.

Ухвала судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1