ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1371/19

14 січня 2020 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області кримінальне провадження №0000091 від 17 травня 2019 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Яблунне Березнівського району Рівненської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, раніше засуджений вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 24.01.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом осіб рядового та сержантського складу, стрілець 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового та сержантського складу, проходячи військову службу на посаді стрільця 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , обвинувачується в тому, що він, діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 09 січня 2019 року близько 07 год. 30 хв., без будь яких поважних причин, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 10 год. 00 хв. 01 травня 2019 року, тобто до моменту добровільно з`явлення до військової частини НОМЕР_1 , що перебувала на базі військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загальновійськовий полігон) АДРЕСА_3 , проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.
Отже, своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення винним себе визнав повністю, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті та попросив його суворо не карати.
Крім визнання вини обвинуваченим, вина останнього доведена дослідженими у судовому засіданні доказами.
За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Такі дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.
Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставини які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлені.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Санкція ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не застосовувалися.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124, 394 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 /один/ рік.
Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.4 ст.76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_3 покласти на командира військової частини.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1