справа № 462/4670/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гори Руспубліки Грузія, громадянина Грузії, освіта середня, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 15.06.2019 близько о 16:00 год., знаходячись в приміщенні магазину «Сток», що по вул. Щирецька, 36 у м. Львові, ввівши в оману продавця ОСОБА_5 , котра не підозрювала злочинного наміру останнього, шляхом обману, при обміні купюр меншого номіналу на більший, заволодів грошима в сумі 780 гривень які належали ФОП - ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_4 , покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився грошима в сумі 780 гривень на власний розсуд, заподіявши ФОП - ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив правильність викладених в обвинувальному акті обставин скоєння ним злочину, відмовився детально надати пояснення, додав, що кається, просив суворо не карати, спричинена ним шкода повністю ним відшкодована.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) і він повинен нести за це кримінальну відповідальність.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, також те, що він раніше не судимий, визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, відшкодував спричинену шкоду, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1