Справа № 343/734/17 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/292/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ТереладзеКахабері
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
прокурора ОСОБА_14
перекладача ОСОБА_15 ,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ТереладзеКахабері,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262, ч.1 ст. 263 КК України продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 строком на 60 днів - до 26 березня 2020 року включно.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення неї, в яких просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з визначенням розміру застави в межах ч.5 ст. 182 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною та необґрунтованою; не містить виклад обставин та доказів, які свідчать про те, що заявлений ризик можливого переховування ОСОБА_6 , від правосуддя та перешкоджання судовому провадженню існує взагалі.Такий висновок суду не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Суд не дослідив дані, які характеризують особу ОСОБА_6 , та поверхнево звернув увагу на його стан здоров`я.Висновки суду про наявність ризиків згідно ст. 177 КПК України не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням заходів електронного спостереження та покладенням процесуальних обов`язків. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою. 11.11.2016 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 12.11.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 04.05.2017 під час підготовчого судового засідання судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду з одночасним продовженням строку тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід судом продовжувався автоматично. При постановленні ухвали від 27.01.2020 судом залишились недослідженими відсутність чи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Оскаржена ухвала не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та викладу обставин, які перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строків тримання під вартою. Суд не дослідив та не врахував доказів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, що він з вересня 2015 року до моменту затримання проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_17 , мав на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризувався позитивно. Суд безпідставно зіслався в ухвалі на необхідність утримувати ОСОБА_7 під вартою, з причин того, що він є жителем іншої області, на відсутність сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків, що джерела отримання ним доходів не відомі, що може спонукати переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини. В ухвалі зазначається про тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення як на єдину підставу для продовження тримання під вартою. В ухвалі суд фактично вийшов за межі клопотання прокурора, безпідставно покликавсяна зухвалу поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду справи по суті.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є необґрунтованою. Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення в судовому засіданні не змогла вказати та пояснити, який саме з доказів вказує, що ОСОБА_18 вчинив хоча б один з інкримінованих йому злочинів. Суд зазначив, ОСОБА_19 неодноразово вів себе зухвало, нецензурно висловлювався. Однак судом не зазначено хоча б одну дату судового засідання, під час якого ОСОБА_18 висловлювався нецензурно. ОСОБА_18 жодного разу не порушував обов`язки обвинуваченого в суді. Суд не обгрунтував, чому не бере до уваги договір оренди житлового приміщення, укладений співмешканкою ОСОБА_18 в інтересах останнього.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт із забороною цілодобово залишати орендоване житло, з одночасним покладенням процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною, необґрунтованою, не вмотивованою, не узгоджується з приписами ст. 370 ПК України. 06.08.2016 ОСОБА_16 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 09.08.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_16 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 04.05.2017, під час підготовчого судового засідання, судом з власної ініціативи постановлено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду з одночасним продовженням строку тримання під вартою ОСОБА_16 , а не його застосуванням. В подальшому строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжувався. Постановляючи ухвалу, суд зазначив, що ОСОБА_16 інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені групою осіб та супроводжувались зухвалою поведінкою виконавців із застосуванням зброї, з використанням заходів конспірації для уникнення викриття кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання їх винуватими, передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, сам обвинувачений без будь-яких сталих офіційних матеріальних доходів та соціальних зв`язків а, отже усвідомлюють неминучість покарання, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати судовому провадженню. Також ТереладзеКахабері є громадянином іншої держави, без постійного місця реєстрації в Україні.Такий висновок суду є упередженим. Незважаючи на те, що до розгляду кримінального провадження залучено перекладача ОСОБА_20 , для здійснення перекладу, жодне процесуальне рішення прийняте Долинським районним судом не перекладено і копії грузинською мовою підзахисному ОСОБА_21 не вручено, в тому числі і жодної ухвали Долинського районного суду про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що істотно порушує вимоги п. 18, ч. 3 ст. 42 КПК України та позбавляє його можливості і права захищатись від обвинувачення самостійно. Твердження суду про те, що підзахисний ОСОБА_16 є громадянином іншої держави, без постійного місця реєстрації, без будь яких сталих матеріальних доходів та соціальних зв`язків є безпідставними. Суду надано договір оренди житла, ОСОБА_16 забезпечений житлом за адресою: АДРЕСА_1 , і не є перешкодою до зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Ухвала постановлена виключно на підставі припущень прокурора та суду, а не матеріалів кримінального провадження, які б обґрунтовували наявність зазначених ризиків, і підлягає до скасування.
Заслухавши доповідь судді; виступи сторони захисту на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.

Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.

Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Пунктом 17 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 343/734/17 в провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадженняпро обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.14 ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.3 ст. 262, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року продовжено тримання під вартою ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 строком на 60 днів - до 26 березня 2020 року включно.

Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 тримання під вартою, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушеннячи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому в ухвалі суду зазначено, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд першої інстанції врахував те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені групою осіб та супроводжувались зухвалою поведінкою виконавців із застосуванням зброї та використанням заходів конспірації для уникнення викриття кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання їх винуватими, передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 без будь-яких сталих офіційних матеріальних доходів та соціальних зв`язків (протилежного матеріали справи не містять) а, отже усвідомлюють неминучість покарання, що може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати смудовому провадженню. ОСОБА_23 , ОСОБА_8 є громадянами іншої держави, без постійного місця реєстрації в Україні. ОСОБА_6 є жителем м. Долини Івано-Франківської області, який до моменту інкримінованих йому дій, спілкувався з потерпілим ОСОБА_24 .

Оцінюючи в сукупності всі обставини, взявши до уваги відомості щодо осіб обвинувачених, те, що обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою відносно них спливають, їх поведінку у залі судового засідання, виходячи з принципу презумпції невинуватості, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи та що застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 чи ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу на даний час не в змозі гарантувати їх належну поведінку та забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати.
Суд першої інстанції оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт або інший, не пов`язаний з триманням під вартою (як про це просять захисники), колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та осіб обвинувачених.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинувачених під вартою колегія суддів визнає необгрунтованими й до уваги не бере.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка станом на 27 січня 2020 року перешкоджала завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані про особи обвинувачених, на які покликаються захисники, соціальні зв`язки обвинувачених з урахуванням обставин кримінального правопорушення, продовження існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків не дають переконання у тому, що зазначені стороною захисту соціальні фактори справлять стримуючу дію та забезпечать належну процесуальну поведінку обвинувачених, а відповідно не можуть бути підставою для скасування судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, немає.

Судове рішення відповідає вимогамст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4