Справа № 760/115/20
Провадження № 1-кс/760/184/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво № 001172 від 29.09.2016р. про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер), слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000020 від 06.03.2018р., -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000020 від 06.03.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.
01.08.2019р. старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019р., проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 та ноутбук марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246.
13.08.2019р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Київської області та накладено арешт на предмети та речі вилучені у ході проведення обшуку 01.08.2019р. за адресою проживання директора ТОВ «Спектрум Європа» ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 ; ноутбук марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246, з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

На думку адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді арешт на майно ОСОБА_7 є необґрунтованим та безпідставним, а постановлена слідчим суддею ухвала не відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, оскільки є незаконною та невмотивованою.

Крім того, адвокати зазначили, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019р. про обшук не було надано дозволу на вилучення мобільних телефонів чи комп`ютерної техніки, тому вилучене під час обшуку у ОСОБА_7 майно є тимчасово вилученим майном та підлягає поверненню його володільцю.

Крім цього, адвокати зазначили, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна лише 09.08.2019р., тобто через 8 діб після завершення обшуку та вилучення у ОСОБА_7 майна. Проте вказані порушення вимог КПК України були залишені поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання про арешт майна.

Також адвокати в поданому клопотанні зазначили, що згідно ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019р. дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна ОСОБА_7 не надавався старшому слідчому з ОВС СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області ОСОБА_8 , однак, як вбачається з протоколу обшуку, даний обшук було здійснено саме цим слідчим.
На думку адвокатів, вказані обставини свідчать про те, що обшук у ОСОБА_7 проведений був неуповноваженим органом, що свідчить на їх думку про незаконність його провадження, а відтак і незаконність накладення у подальшому арешту на майно ОСОБА_7 .
Крім цього, адвокати зазначили, що вилучене у ОСОБА_7 майно не відповідає жодному з критеріїв, визначених ст. 98 КПК України та слідчим суддею, при вирішенні питання про накладення арешту, в ухвалі не було зазначено мети накладення арешту та не зазначено, які існували чи існують обставини.
Крім того, адвокати зазначили, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно ОСОБА_7 слідчим, прокурором не було доведено взагалі, що існувала обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення та потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання в права і свободи ОСОБА_7 .
Тому, адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2019р., на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.
Слідчі СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання адвокатів, оскільки накладений ухвалою слідчого судді від 13.08.2019р. арешт на вказане майно цілком і повністю є законним та обґрунтованим.
Крім того, слідчі стверджували, що клопотання про арешт тимчасово вилучено майна було подано в строки, передбачені КПК України, про що надали відповідні документи.
Заслухавши пояснення адвоката та слідчих, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000020 від 06.03.2018р. (справа № 760/23016/19, провадження № 1-кс/760/12095/19), слідчий суддя вважає, що клопотання адвокатів не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що слідчими СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000020 від 06.03.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.
01.08.2019р. старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019р., проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 та ноутбук марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246.
13.08.2019р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Київської області та накладено арешт на предмети та речі вилучені у ході проведення обшуку 01.08.2019р. за адресою проживання директора ТОВ «Спектрум Європа» ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 ; ноутбук марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246, з метою забезпечення його збереження як речового доказу.
Під час вирішення питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що в ході судового розгляду клопотання про арешт майна знайшли свого підтвердження доводи прокурора з приводу того, що виявлений та вилучений у ході проведення обшуку 01.08.2019р. мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 містить на собі інформацію, щодо контактів ОСОБА_7 , переписки з особами які можуть бути причетними до вчинення кримінально правопорушення, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин вчинення кримінального правопорушення
Також, слідчий суддя вважав обґрунтованими доводи прокурора і про те, що у вилученому ноутбуці наявні документи в електроном вигляді ТОВ «Спектрум Європа», а також встановлена електронна пошта, яка містить інформацію про контакти ОСОБА_7 , а також переписки з особами які можуть бути причетними до вчинення кримінально правопорушення, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий суддя вважає прийшов до висновку про обґрунтованість доводів прокурора про те, що телефон та ноутбук містять електронні файли з логістичним захистом, які неможливо оглянути без проведення експертного дослідження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідчий суддя, дотримався вказаних вище вимог законодавства, встановивши належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Наведене свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна ОСОБА_7 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення та втрати, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті (вирішувати питання щодо визнання недопустимими доказами, отриманими під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла, в даному випадку житла ОСОБА_7 ), тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи вказані обставини та проаналізувавши зазначені в ухвалі слідчого судді від 13.08.2019р. правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт на мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 та ноутбук марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246, які належать ОСОБА_7 , був накладений обґрунтовано та в жодному разі не призвів до надмірного обмеження прав власників, а також в повній мірі відповідав принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, відповідно до практики ЄСПЛ.
Доводи ж адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 щодо недотримання органом досудового розслідування строків звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна спростовуються долученими в ході судового розгляду клопотання документами.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, 01.08.2019р. старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС України в Київській області ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019р., проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 та ноутбук марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246.
03.08.2019р. поштовим відправлення слідчий, за погодженням з прокурором, направив до Солом`янського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна, тимчасово вилученого 01.08.2019р. під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2019р., а саме: мобільного телефону марки «Айфон SS», чорного кольору з сріблястою вставкою, МЕІ: НОМЕР_1 та ноутбуку марки «Асеr», модель PAWF6, серійний номер: (1) 3246.
07.08.2019р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0000020 від 06.03.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, повернуто прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_9 та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, яка 25.11.2019р. була отримана для виконання.

09.08.2019р. прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_9 подав до Солом`янського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 06.03.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя вважає, що прокурор, в межах встановленого суддею строку, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна після унесення недоліків, тобто, в передбачений КПК України строк, тому доводи адвокатів щодо порушення строків звернення з клопотанням про арешт майна, не приймаються слідчим суддею до уваги.
Крім того, враховуючи, що в даному кримінальному провадженні ще не закінчено досудове розслідування та проводяться з даним майном слідчі дії (не завершено проведення комп`ютерно-технічної експертизи), тому, на думку слідчого судді, у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, на даний час не відпала потреба.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000020 від 06.03.2018р. відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1