Справа №485/552/20
Провадження № 1-в/485/52/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції клопотання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
04 травня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково за наявності пільги.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.
Представник установи виконання покарань характеризував засудженого посередньо, у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_5 з 11 жовтня 2019 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Відбутий строк покарання засудженим, станом на 09 червня 2020 року, складає 2 роки 09 місяців 18 днів, що є більше, ніж 3/4 строку покарання.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.
За час відбування покарання в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 11 жовтня 2019 року засуджений зарекомендував себе з посереднього боку, працевлаштований в котельні установи. За сумлінне ставлення до праці отримав одне заохочення правами начальника установи. Стягнень не має. Намагається сумлінно ставитись до виконання передбачених законом вимог персоналу установи, дбайливо ставитись до майна установи, дотримуватись вимог пожежної безпеки та праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи не залучається за станом здоров"я. Приймає участь у програмі диференційованого впливу "Правова просвіта". Підтримує зв"язки з рідними шляхом телефонних розмов.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, за попередніми місцями відбуття покарання в ДУ "Кропивницькому слідчому ізоляторі" Кіровоградської області, ДУ "Казанківській виправній колонії (№93)" Миколаївської області, засуджений характеризувався посередньо та позитивно. За сумлінне ставлення до праці три разів був заохочений правами начальника відділення та два рази правами начальника установи. За допущенні порушення режиму відбування покарання, які виражались в перешкоджанні проведенню обшуку, зберіганні заборонених предметів, два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, з яких одного разу був поміщений до ДІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, однак свідчать про небажання засудженого під час відбування покарання ставати на шлях виправлення.
Крім того, на засіданні комісії розглядалося питання про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням та 22.12.2019 року було відмовлено як такому, що не пройшов повного курсу лікування від туберкульозу легенів, також 16.04.2020 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З матеріалів особової справи не вбачається, що за час відбування покарання поведінка засудженого є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки. Крім того, засуджений раніше вже звільнявся на випробувальний термін та умовно-дострово, однак довіри держави не виправдав й знову вчинив умисні злочини у період непогашеної судимості, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та високий рівень криміногенної зараженості.
Наявність заохочень, з урахуванням дат накладення та погашення стягнень, з огляду на особу засудженого, свідчить про те, що він бажає звільнитись з місць позбавлення волі за підходження пільги, а не про його остаточне виправлення.
Враховуючи наведене, зважаючи на характер вчиненого засудженим злочину, попередні судимості, реально відбутий термін покарання, поведінку засудженого під час відбування покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є достатньо позитивними і він повністю готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя