ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 661/1539/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/668/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
іменем України
01 червня 2020 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0003568 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:
Зазначеною вище ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 строком до 07.06.2020 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду,обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, ухвалити нову, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що йому не було вручено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того зазначає, що судом не обґрунтовано необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже не наведено жодних ризиків, окрім, припущення щодо можливості перешкоджання кримінальному провадженню чи ухилення від органів досудового розслідування, суду, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Обвинувачений належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження. Клопотання про відкладення розгляду справи чи забезпечення безпосередньої участі обвинуваченого в судовому засіданні, на адресу суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Так, 09 квітня 2020 року в ході судового засідання прокурором заявлено клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки завершити судовий розгляд з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не можливо, оскільки враховуючи характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, який спричинив загибель людини, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Крім того, зазначив, що мають місце ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому підстави для скасування або зміни запобіжного заходу відсутні.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованим.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, а також характеризуючих матеріалів, наданих стороною обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, характеризується негативно, як особа, що схильна до вчинення злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих правопорушень, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю синдром залежності.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, і у разі визнання його винуватим, останньому загрожуватиме покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі, вчиняти інші кримінальні правопорушення, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тому твердження обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження право особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Посилання обвинуваченого на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які, на його думку, дають підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, спростовуються вищевикладеними матеріалами провадження та в сукупності і взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого про застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4