Дата документу 11.06.2020 Справа № 333/4477/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1156/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/4477/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року, якою задоволено клопотання, заявлене прокурором про продовження запобіжного заходу,
обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, неодруженого, який не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.186 КК України,

у вигляді тримання під вартою з утриманням його в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ по 12.06.2020, включно.
ОСОБА_7 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Згідно з матеріалами провадження, 16.12.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 на два місяці, в якому зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України. Останній раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочинів, які відносяться до категорії тяжких. ОСОБА_7 зареєстрований за межами м. Запоріжжя, не має стійких соціальних зв`язків, не має законних джерел доходів, офіційно не працевлаштований, тому усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, Донецької області та перетнути кордон України, тим самим може переховуватися від суду. Прокурор у своєму клопотанні дійшов висновку, що на цей час існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого злочину. Інші, більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_7 застосувати неможливо, так як: під час особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проте, в даному випадку у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки та постійна робота, тому є ризик переховування останнього; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутні.
Прокурор ОСОБА_10 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу та просив суд задовольнити його.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
ОСОБА_11 зазначив, що прокурор у судовому засіданні не довів ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також, що більш м`який запобіжний захід ОСОБА_7 не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. Обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою, має сім`ю, дружину, на утриманні неповнолітніх дітей, тобто міцні соціальні зв`язки. Тому, просить суд застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт.
Обвинувачений вказав, що прокурор жодним чином не обґрунтовує ризики, про які зазначає у своєму клопотанні. Він вже три роки перебуває під вартою, і цей факт є знижувальним критерієм у такому ризику як переховування від суду. Він дійсно порушив закон, але не при таких обставинах, які вказані в обвинувальному акті. Водночас, тримання під вартою для нього це дуже суворий запобіжний захід. При зміні запобіжного заходу він міг би влаштуватися на роботу та приносити користь не тільки своїй сім`ї, але й суспільству. У нього маються міцні соціальні зв`язки: він одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, тому у клопотанні прокурора щодо його зв`язків надана неправдива інформація. Він мешкає на території України і жодних не має намірів покидати державу. Враховуючи вказані обставини, просить суд замінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Суд першої інстанції під час вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжних заходів врахував наявність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , постійного місця проживання та стану здоров`я, однак ці обставини, на думку суду, не спростовують висновки про можливе продовження обвинуваченим злочинної діяльності, а наявність у ОСОБА_7 дружини та дітей, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від вчинення злочинів. Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів кримінального провадження, на думку суду продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинити інший злочин.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що на його думку рішення суду першої інстанції є несправедливим, оскільки досить тривалий судовий розгляд позбавляє його права на умовно-дострокове звільнення та інших пільг, передбачених законом, у випадку, якщо б він був визнаний винуватим та йому було б призначено покарання, яке він вже фактично відбуває. Також зазначає, що перебування в умовах СІЗО він позбавлений тривалих побачень з родиною, та інших благ.
Просить змінити йому запобіжний захід на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Посилання захисника на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, відомості про особу обвинуваченого, який раніше тричі судимий за скоєння умисних, у т.ч. корисливих злочинів; звільнився у травні 2015 року, а обвинувачується, що скоїв злочин у липні 2017 року, його майновий стан, соціальні зв`язки, і дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився і не перестав існувати, і про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Всі викладені обвинуваченим апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року, якою задоволено клопотання, заявлене прокурором про продовження запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою з утриманням його в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ по 12.06.2020, включно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4