ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/693/20 Справа № 212/2945/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідності не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:
- 12.11.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,у кримінальному провадженні № 0000914,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 червня 2020 року, без визначенням розміру застави.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив наступне.
Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 01.05.2020 року за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України за № 0000914.
Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 повідомлено 02 травня 2020 року, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 у тому, що він 01 травня 2020 року, приблизно о 01-30 годин, знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, діючи з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , з мотивів гострої неприязні до нього, дістав з карману невстановлений слідством предмет, який мав властивості колючо-ріжучої дії та, тримаючи його в руці, умисно завдав потерпілому ОСОБА_10 удари в область тіла та черева, в результаті чого потерпілий ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на асфальт та вдарився головою.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови, різаних ран потиличної області, колотої рани грудної клітини, зліва, з пошкодженням тонкої кишки, гемоперитоніум, шок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який є тяжким злочином, а санкція зазначеної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого в цьому ж провадженні, тобто вбачається наявність ризику, що передбачений п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 не одружений, за власним твердженням знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати з лютого 2020 року, а отже засобів до існування на час обрання запобіжного заходу не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий, та підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, що на думку слідчого судді свідчить, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків в цьому ж провадженні, а також іншим чином перешкоджати досудовому слідству. Так, після бійки підозрюваний місце події покинув, викинувши ніж у річку, який до цього часу не знайдений, що дає підстави для висновку про намагання підозрюваного перешкоджати слідству, а також переховуватись від органів досудового розслідування, суду тобто наявність ризику, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення з урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , який також раніше судимого за умисні злочини, відсутність доказів щодо наявності в останнього тісних соціальних зв`язків, дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, а саме цілодобовий домашній арешт не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зважаючи на ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави, оскільки, злочин, що ставиться у підозру ОСОБА_6 , пов`язаний із застосуванням насильства.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Посилається на неповноту судового розгляду, а саме, що судове засідання відбувалось у вихідний день, що позбавило можливості сторони захисту зібрати докази про особи підозрюваного, його соціальні зв`язки та характеристики. В клопотанні про відкладення судового засідання для отримання таких документів, слідчий суддя відмовив, чим порушив вимоги ст. 178 КПК України в частині дослідження відомостей про особу.
Зазначає про недоведеність ризиків, перелічених слідчим в клопотання, вважає їх абстрактними, оскільки до клопотання слідчого не додано конкретних доказів, що затриманий має на меті перешкоджати слідству або ухилятись від слідства та суду. Підозрюваний співпрацює зі слідством, повідомив де може бути знаряддя злочину, повідомив очевидців події. ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте сторона обвинувачення не надала жодного доказу, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому відповідні твердження слідчого судді та слідчого є абстрактними.
Вважає, що поза увагою суду залишились фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме той факт, що підозрюваний не був ініціатором бійки, а також, що у потерпілого вилучено битку зі слідами крові. Згідно з встановленими обставинами саме потерпілий озброївшись та з іншими особами зі зброєю попрямували до місцезнаходження ОСОБА_6 .
Крім того, вважає необґрунтований висновки слідчого судді, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання заявленим ризикам.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 01 травня 2020 року за № 0000914, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
02 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, і в цей де день слідчий звернувся до слідчого суддів з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді вказане клопотання слідчого було задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому є провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкодити слідству іншим чином, з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше судимий, підозрюється у вчинені злочину під час іспитового строку, після бійки покинув місце події, при цьому викинув ніж, який міг бути знаряддям вчинення злочину у річку.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4