У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000008 за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_5

на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2019 року про арешт майна

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2019 року задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч.2 ст. 307 КК України, та накладено арешт на тимчасове вилучене майно в ході обшуку 11.07.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- полімерний пакет приблизним розміром 3*7 см, з порошкоподібною речовиною білого кольору;
- мобільний телефон " Iphonе " IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою № НОМЕР_2 ;
- службове посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_5 ;
- флеш носій інформації в корпусі сіро-білого кольору;
- аркуші паперу зовні схожі на національну валюту США на загальну суму 1161 дол. США, з яких купюрами: 100 дол. США в кількості 11 штук, 50 дол. США в кількості 1 штуки, 10 дол. США в кількості 1 шт., 1 дол. США в кількості 1 штуки;
- пластикову картку " Partner" на пальне А-92 в кількості 20 літрів №000012638.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Третя особа ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, та що слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що обшук за адресою його проживання проводився в рамках кримінального провадження №0000008 від 10 липня 2019 року за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 368 КК України, яке 11 липня 2019 року доповнено додатковою кваліфікацією за ч.2 ст. 307 КК України, однак жодних відомостей, що йому або будь-якій іншій особі повідомлено про підозру у зазначеному кримінальному провадженні у слідчого судді не було. Обшук проводився 11 липня 2019 року, коли він вже був звільнений в запас в силу наказу № 298-о від 08 липня 2019 року, тобто не був спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення. Арешт на майно накладено лише за оперативною інформацією органів досудового слідства, яка не є доказом у кримінальному провадженні. Тому вважає, що відсутні докази того, що грошові кошти та інше тимчасово вилучене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, зазначає, що під час обшуку та під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, ОСОБА_5 , та представник його матері ОСОБА_9 заявляли, що вилучені грошові кошти в сумі 1161 долар США належать ОСОБА_9 , однак слідчий суддя не врахував ці доводи, не звернув уваги, що квартира, в якій проводився обшук, знаходиться у приватній спільній частковій власності ОСОБА_9 .

Встановлені слідчим суддею обставини.

В провадженні СВ Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві знаходиться кримінальне провадження № 0000008 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи контролюючих та правоохоронних органів, які займають відповідальне становище та діють між собою з ознаками попередньої змови, вимагають неправомірну вигоду від представників суб`єктів підприємницької діяльності за нестроворення перешкод у господарській діяльності, а також невнесення до службової документації відомостей про виявлені під час перевірок порушення вимог чинного законодавства.

Крім того встановлено, що службові особи ГУ ДФС у Миколаївській області здійснюють незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

11.07.2019 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлені та вилучені речі, а саме: полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору; мобільний телефон "Iphonе" IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою № НОМЕР_2 ; службове посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_5 ; флеш носій інформації в корпусі сіро-білого кольору; аркуші паперу зовні схожі на національну валюту США на загальну суму 1161 дол. США, з яких купюрами: 100 дол. США в кількості 11 штук, 50 дол. США в кількості 1 штуки, 10 дол. США в кількості 1 шт., 1 дол. США в кількості 1 штуки; пластикову картку " Partner" на пальне А-92 в кількості 20 літрів №000012638.

12.07.2019 слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, мотивуючи тим, що воно є речовими доказами.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив, що вилучені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження №0000008, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя частково не дотримався.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СВ Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві проводиться досудове розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000008 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Однак, приймаючи рішення, слідчий суддя не врахував, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не повідомлено про підозру, а у клопотанні слідчого містяться лише загальні фрази, і слідчий не обґрунтував, які є підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно, а саме: мобільний телефон "Iphonе " IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою № НОМЕР_2 ; службове посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_5 ; флеш носій інформації в корпусі сіро-білого кольору; аркуші паперу зовні схожі на національну валюту США на загальну суму 1161 дол. США, з яких купюрами: 100 дол. США в кількості 11 штук, 50 дол. США в кількості 1 штуки, 10 дол. США в кількості 1 шт., 1 дол. США в кількості 1 штуки; пластикову картку " Partner" на пальне А-92 в кількості 20 літрів №000012638, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що з вилученого в ході обшуку 11.07.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 майна, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, лише полімерний пакет приблизним розміром 3*7 см, з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та зважаючи на наведені у клопотанні слідчого мотиви для накладення арешту на майно, суд вважає, що у клопотанні слідчого не міститься обґрунтування щодо необхідності арешту всього майна вилученого в ході обшуку 11.07.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 .

На думку суду, не доведено органом досудового слідства й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладених обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2019 року про арешт тимчасово вилученого майна в ході обшуку 11.07.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч.2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на тимчасове вилучене майно в ході обшуку 11.07.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити частково та накласти арешт на полімерний пакет приблизним розміром 3*7 см, з порошкоподібною речовиною білого кольору.

В задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільний телефон "Iphonе " IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою № НОМЕР_2 ; службове посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_5 ; флеш носій інформації в корпусі сіро-білого кольору; аркуші паперу зовні схожі на національну валюту США на загальну суму 1161 дол. США, з яких купюрами: 100 дол. США в кількості 11 штук, 50 дол. США в кількості 1 штуки, 10 дол. США в кількості 1 шт., 1 дол. США в кількості 1 штуки; пластикову картку " Partner" на пальне А-92 в кількості 20 літрів №000012638, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2