Провадження № 1-кп/185/846/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 рокуПавлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001742 від 07.09.2019 року, з обвинувальним актом та угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

07.09.2019 року приблизно о 17.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі у своєї знайомої потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , куди прийшов з проханням зайняти грошові кошти, побачивши на столі мобільний телефон «Astro» моделі А242 в корпусі чорного кольору, який належить потерпілій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до столу, де знаходився мобільний телефон, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, взяв зазначений мобільний телефон, та, не звертаючи увагу на оклики потерпілої ОСОБА_5 , яка просила його зупинитися та повернути телефон, направився на вихід з квартири. Вийшовши на подвір`я, обвинувачений ОСОБА_3 після того, як його наздогнала потерпіла ОСОБА_5 та прохала повернути телефон, відмовив та бистрим шагом пішов у бік проїзної частини вул. Дніпровська в м. Павлограді Дніпропетровської області, де зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток у розмірі 230 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

20 грудня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ст.186 ч.1 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину, завдані збитки обвинуваченим потерпілій повністю відшкодовані, та узгодженого покарання, яке повинний понести обвинувачений - призначення за ч.1 ст.186 КК України покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та можливості звільнення на підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді про примирення зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст.473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, в скоєному щиро кається, на досудовому слідстві сприяв швидкому розслідуванню вчиненого злочину, викрадене майно повернув, має реальну можливість виконання узгодженого покарання за вчинений злочин.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла пояснила, що їй цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, та просить затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання обвинуваченому та можливості звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про примирення та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений, розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для потерпілої, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України, для потерпілої - позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.1 ст.186 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, викрадене майно повернув потерпілій, активно сприяв розкриттю злочину, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також визначене сторонами покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та можливості звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки зазначений вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, відповідає обставинам вчиненого злочину.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення експертизи було витрачено 628.04 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи у розмірі 628.04 гривень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 20 грудня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесено в ЄРДР за 0001742 від 07.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначити узгоджене сторонами провадження покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи у розмірі 628.04 гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки «Astro» моделі А242 в корпусі чорного кольору, який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_5 , - після набрання вироком законної сили залишити останній по приналежності.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим - з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст.474 КПК України

- прокурором - з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1