Справа № 304/1906/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
21.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/55/20 (№ 11сс/4806/628/19) за клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, в якому захисник адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17.12.2019.
Цією ухвалою за клопотанням процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000485 розпочатому 01.12.2019 прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасника АТО, непрацюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з моменту його фактичного затримання, без визначення розміру застави.

ОСОБА_7 підозрюється у незаконному позбавленні волі та розбої, вчинених, як вважає прокурор, спільно з ОСОБА_10 та невстановленими особами, за таких обставин.
ОСОБА_7 27.11.2019 приблизно о 15 годині на території залізничного вокзалу в м. Львів, під приводом надання послуг таксі запропонував групі громадян Таджикістану з п`яти осіб, в тому числі двох малолітніх дітей, перевезення до Закарпатської області «в туристичних цілях». Після того, як вказані особи погодились на його пропозицію, у ОСОБА_7 з корисливих мотивів виник умисел на позбавлення їх волі та розбій, для реалізації якого він, за невстановлених обставин, вступив у змову з ОСОБА_10 та невстановленими особами.
Того ж дня на власному автомобілі марки «Toyota» «Camri» НОМЕР_1 ОСОБА_7 перевіз вказаних осіб на територію Закарпатської області, приблизно о 23 годині зупинився у місці, де знаходились його співучасники, озброївся прихованим в автомобілі предметом, схожим на пістолет, погрожуючи ним, примусив пасажирів вийти з автомобіля, разом зі ОСОБА_10 «відкрито заволоділи мобільними телефонами марки «Iphone XS» та «Samsung». Далі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та невстановлені особи наділи потерпілим на голови пакети, примусили йти за ними, помістили їх до підвалу та «шляхом примусу відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 6700 доларів США».
Дії ОСОБА_7 у цій частині прокурор кваліфікував за ч.2 ст. 187 КК України, як розбій з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу».
Далі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та невстановлені особи умисно, з корисливих мотивів шляхом надання вказаним громадянам Таджикистану «усного розпорядження перебувати у заздалегідь підготовленому на це приміщенні» утримували їх там всупереч їх волі до 30.11.2019 і «з метою запобігання виявлення їх правоохоронними органами, приносили їм продукти харчування».
30.11.2019 приблизно о 19 годині «невідомі особи надавши усну вимогу потерпілим, помістили ОСОБА_11 (одного з дорослих потерпілих) у транспортний засіб марки «Peugeot» під керуванням ОСОБА_10 , з метою посадки його на поїзд перевезли до залізничного вокзалу в м. Перечин, де ОСОБА_11 , скористувавшись нагодою та побоюючись за своє життя і здоров`я, звільнився та заявив про незаконні дії щодо нього та інших потерпілих, до правоохоронних органів.
Дії ОСОБА_7 у цій частині прокурор кваліфікував за ч.2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі людей, вчинене з корисливих мотивів, щодо двох і більше осіб, малолітніх, за попередньою змовою групою осіб.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 повідомлена підозра у вчиненні двох злочинів, у тому числі тяжкого, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, заявлено ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення і що запобігти цим ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_7 менш жорсткого запобіжного заходу неможливо.

Слідчий суддя визнав обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146 та ч.2 ст. 187 КК України, погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків, відзначив, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, має сім`ю в якій двоє малолітніх дітей, не судимий, і на підставі цих відомостей дійшов висновку, що гарантувати запобігання цим ризикам менш суворим запобіжним заходом неможливо і тому застосував щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник, адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання. Стверджує, що ОСОБА_7 злочинів, у яких він підозрюється, не вчиняв, що обставини, викладені у клопотанні прокурора, перекручені, містять істотні суперечності, алогічні твердження, що доказів, які підтверджували б обставини кримінального правопорушення, як вони викладені у клопотанні, немає. Надані слідчому судді матеріали не містять доказів навіть знайомства ОСОБА_7 з ОСОБА_10 з обидва вони мають офіційні джерела доходів: ОСОБА_10 працює охоронцем, а ОСОБА_7 надає послуги з перевезення пасажирів. Всі потерпілі у своїх показаннях пояснили, що вони самі звернулись до ОСОБА_7 на стоянці таксі біля вокзалу в м. Львів, представилися туристами, просили його відвезти їх у Закарпаття і що сталося це 28.11.2019, а не 27-го, як вказано у клопотанні. При цьому ОСОБА_7 ствердив те саме, але що громадяни Таджикистану звернулись до нього не біля вокзалу, не біля ТРЦ по вул. Стрийській, 30.
Епізод про те, що ОСОБА_7 погрожував потерпілим предметом, схожим на пістолет та небезпечним для життя, висадив потерпілих у місці, де вже був ОСОБА_10 , де у потерпілих було вилучено телефони, надіто їм на голови пакети, доправлено у підвал і там відібрано гроші, на думку захисника, повністю вигаданий. Окрім того, що він жодним доказом не підтверджений, уявляється неймовірним, щоб у темряві, під час дощу потерпілі роздивились у руці ОСОБА_7 предмет схожий на пістолет, не могли пояснити, характеру та причини погроз, а прокурор - сенсу переміщення потерпілих з пакетами на головах з поза меж селища Великий Березний до підвалу в його центрі: на вул. Шевченка, 36 повз численні камери відеоспостереження, адже якщо підозрювані мали б на меті грабіж чи розбій, потреби в цьому не було. До того ж у показаннях потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вказано, що телефони у них забрали у підвалі, не ОСОБА_7 , ОСОБА_10 чи ОСОБА_14 , а невідомі особи; у клопотанні прокурора вказано, що гроші у підвалі було відібрано, в тому числі у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які серед пасажирів, доставлених ОСОБА_7 з м. Львів, не значаться.
Захисник звертає увагу на те, що показання потерпілих не конкретизовані по особах, дії підозрюваних в них не розмежовані, що згідно з ними всі особи, які їх затримали та відібрали їх речі, крім ОСОБА_7 , були в масках, а про причетність ОСОБА_7 до позбавлення потерпілих волі немає відомостей навіть у клопотанні. Прокурором не встановлено, чи мали потерпілі гроші і телефони насправді, можливість вільно залишати підвал на власний розсуд, чи замикалися двері підвалу, де утримувались потерпілі, ззовні, яке відношення мав до позбавлення їх волі саме ОСОБА_7 , який сенс мало утримування потерпілих у підвалі дві доби після розбою з тим, щоб в подальшому, нічого від них не вимагаючи, відпустити.
Захисник також зауважує, що прокурор вказав у клопотанні не докази, які підтверджують його версію, а тільки джерела доказів і то загалом, без зазначення їх реквізитів та змісту, обставин, які ними підтверджуються. При цьому вказаних у клопотанні заяв потерпілих, протоколу огляду місця події, записів з камер відеоспостереження, речових доказів у додатку до нього немає; ні потерпілих, ні свідків, яких саме - прокурор навіть не вказав, слідчий суддя не допитував, а показання двох свідків ( ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) про відомі їм обставини, викладені у протоколах допиту, відрізняються від тих, які викладені у клопотанні, як встановлені слідчим. З цих підстав захисник вважає докази, на які посилається сторона обвинувачення, недопустимими.
Що стосується заявлених прокурором ризиків, то твердження про їх існування, на думку захисника, спростовується відсутністю доказів причетності ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, загрози йому будь-якого покарання, потреби впливати на свідків, які його не викривають, експертів, яких він не знає і які проводитимуть експертизи, призначення яких йому невідоме, наявністю у нього сім`ї, офіційного доходу за місцем роботи, його позитивною характеристикою, фактами його добросовісного прибуття за кожним викликом слідчого, прокурора.
Захисник звертає увагу і на те, що сторона обвинувачення на порушення таємниці досудового розслідування надала відомості про своє бачення кримінального провадження, створила у такий спосіб інформаційне поле для дискредитації підозрюваного, а потім використала незаконно поширену інформацію для обґрунтування застосування запобіжного заходу, відзначаючи на користь свого клопотання її соціальні наслідки, суспільний резонанс від неї та висвітлення її у ЗМІ. Вважає, що у зв`язку з цим слідчий і прокурор підлягали відводу, якого слідчий суддя не надав стороні захисту можливості заявити.
Захисник стверджує, що наведені ним доводи водночас вказують на неспроможність і твердження прокурора про недостатність у цьому випадку менш суворих запобіжних засобів.
У доповненні до апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_6 вказує, що ОСОБА_7 є учасником АТО, позитивно характеризується начальником штабу полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві, має сім`ю в якій двоє малолітніх дітей, важко хворі матір та баба, яка після інсульту позбавлена можливості пересуватися. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, доповненнях до неї, пояснення захисника на підтримання апеляційних вимог з урахуванням доповнень, пояснення прокурора, який не заперечив проти застосування щодо ОСОБА_7 менш жорсткого запобіжного заходу, посилаючись на те, що з ним укладено угоду про визнання винуватості, провів судові дебати, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей, розмір майнової шкоди у завданні якої він підозрюється. Доведеності вини підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення для вирішення питання, яке ставиться у клопотанні про обрання запобіжного заходу, не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, відповідно до приписів ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_7 підозрюється в трьох кримінальних правопорушеннях, за яких два є тяжкими і за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк семи до десяти років з конфіскацією майна, вчиненому за обставин, які встановлені показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_19 (2009 року народження), ОСОБА_19 (2011 року народження) ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , відомостями, які містяться в протоколах пред`явлення осіб, речей та транспортних засобів для впізнання, слідчого експерименту в будинку та дворогосподарстві по АДРЕСА_3 , свідка ОСОБА_17 і, як убачається зі змісту наданої прокурором у судовому засіданні угоди про визнання винуватості від 20.01.2020, не заперечуються самим ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2019. Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий подав 11.12.2019. За цей час доказів існування заявлених у клопотанні ризиків, з тих, що передбачені у ст. 177 КПК України, слідчий і прокурор не здобули. Окрім того, яке покарання загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, в учиненні яких він підозрюється, наявність заявлених ризиків ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді, ні у промові прокурора ніякими доводами не обґрунтовується.

ОСОБА_7 уклав з прокурором угоду про визнання винуватості, має постійне місце проживання де мешкає разом з сім`єю в якій двоє малолітніх дітей 2012 і 2019 років народження, хворі мати і баба, є учасником АТО, не судимий, характеризується позитивно, своїх процесуальних обов`язків не порушував. Прокурор цих обставин в судовому засіданні не заперечив.

За таких обставин достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання під вартою апеляційний суд не знаходить.

Згідно з ч.4 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , з урахуванням доповнення, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду від 17.12.2019 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання під вартою скасувати.

Клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 10.02.2020 без застосування електронного засобу контролю.

Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 21 до 06 години щодобово.

Зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Підозрюваного ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти.

Копію цієї ухвали передати для виконання начальнику Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді :