Дата документу 20.02.2020 Справа № 310/1549/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/170/20
Єдиний унікальний № 310/1549/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердянськ Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 06.09.2018 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік,

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.09.2018 у виді 6 (шести) місяців, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту залишено до набрання вироком суду законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з моменту його затримання.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 20 лютого 2019 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в кв. АДРЕСА_3 , де тимчасово проживав, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з кімнати вказаної квартири телевізор «Samsung UE 32F5300AK», в корпусі чорного кольору, вартістю 2500 гривень, який належить ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 2500 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність його вини та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що він активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину і щиро розкаявся, примирився з потерпілою, а угоду про це не уклали тільки через незнання про існування такої можливості. Також зазначає, що орган пробації в своїй доповіді допускав можливість призначення покарання не тільки у вигляді позбавлення волі.

Просить вирок місцевого суду змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вважала вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, обвинувачений ОСОБА_7 , на шлях виправлення не став та в період іспитового строку знову вчинив умисний корисливий злочин, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, його відношення до скоєного. Таким чином врахуванням всі обставини справи та особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства. Обрана міра покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Також при призначенні покарання судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також визнано обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 також враховано досудову доповідь органу пробації, згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінюється як середній.
Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано та належним чином оцінені всі обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Застосований на підставі ст.71 КК України при призначенні покарання судом за сукупністю вироків принцип шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання на переконання колегії судів також є правильним.

Щодо активного сприяння розкриттю злочину, визнання вини і щирого каяття, примирення з потерпілою, на які посилається апелянт у своїй скарзі, колегія суддів встановила, що вказані обставини враховані судом першої інстанції під час постановлення вироку, а тому такі доводи апелянта не можуть бути враховані повторно судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 414 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4