ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/7383/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1505/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №11кп/818/1505/20 за апеляційною засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою вирок Канавинського районного суду м. Нижнього Новгорода Російської Федерації від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 , засудженої за ч.3 ст.30 п. «б» ч.3 ст.228.1 КК Російської Федерації приведено у відповідність із законодавством України.

Визначено, що відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнано винною вироком, передбачена ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Йошкар-Олинського міського суду республіки Марій Ел Російської Федерації від 10 березня 2016 року за ч.1 ст.15 ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років, постановлено вважати ОСОБА_7 засудженою за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до остаточного покарання - 09 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, засуджена посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої внаслідок суворості. Зазначила, що вироком Канавинського районного суду м. Нижнього Новгорода від 16 серпня 2017 року встановлено, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей дочку, 2014 року народження, та сина, 2010 року народження, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочинів, а також у неї відсутні обтяжуючі покарання обставини. Просить ухвалу суду в частині призначеного покарання змінити та із застосуванням положень ст.69 КК України призначити їй більш м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Згідно п.п.1,2 ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:
- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
- якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Зі змісту цих вимог закону слідує, що суд при вирішенні питання щодо приведення вироку іноземної держави у відповідність вирішує лише обмежене коло питань, яке входить до його компетенції, а саме - визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України та строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Крім того, при визначенні строку позбавлення волі суд дотримується тривалості призначеного покарання судом іноземної держави, крім випадків передбачених п.п.1,2 ч.4 ст.610 КПК України.

Враховуючи зазначене, призначення із застосуванням положень ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, в даному випадку виходить за межі повноважень суду, оскільки вироком Канавинського районного суду м. Нижнього Новгорода від 16 серпня 2017 року не приймалося рішення про визнання пом`якшуючих покарання обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим, ухвала суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

Оскаржуваною ухвалою визначено, що відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнано винною вироком Канавинського районного суду м. Нижнього Новгорода Російської Федерації від 16 серпня 2017 року, передбачена ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великих розмірах.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) КК України.

Цих вимог закону судом першої інстанції належним чином не дотримано.

За санкцією ч.2 ст.307 КК України максимальний строк найбільш суворого виду покарання становить 10 років позбавлення волі.

Дві третини строку покарання за ч.2 ст.307 КК України складає 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Як слідує із матеріалів провадження, приводячи вирок іноземної держави у відповідність законодавства України, суд постановив вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, тобто на строк, який перевищує дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України, що не відповідає вимогам ч.3 ст.68 КК України.

Тобто суд не застосував закон який підлягав застосуванню, що згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України ухвалу змінити та привести розмір покарання, призначеного вироком Канавинського районного суду м. Нижнього Новгорода Російської Федерації від 16 серпня 2017 року ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, відповідно до вимог ч.3 ст.68 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою вироком Канавинського районного суду м. Нижнього Новгорода від 16 серпня 2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Йошкар-Олинського міського суду республіки Марій Ел Російської Федерації від 10 березня 2016 року за ч.1 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк шість років, вважати ОСОБА_7 засудженою за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань до остаточного покарання - 09 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

У решті ухвалу районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: