Номер провадження: 11-кп/813/858/20
Номер справи місцевого суду: 512/117/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 03 травня 2019 року, якою було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000021 від 17 січня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Саврань, Савранського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 03 травня 2019 року кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000021 від 17 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України було закрито на підставі п.7) ч.1 ст.284 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд зазначив, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, передбачений ст.125 КК України, відповідно до ч.1 ст.477 КПК України є злочином приватного обвинувачення, а потерпіла в судовому засіданні відмовилась від обвинуваченням у даному кримінальному провадженні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального права та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року за №2227-УІІІ, який набрав чинності 11 січня 2019 року, у п.7) ч.1 ст.284 КПК України були внесені зміни, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово не з`являвся в судові засідання апеляційного суду. Про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
З огляду на положення вказаної норми права, а також враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання за його відсутності.
Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при закритті кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не дотримався, з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, передбачений ст.125 КК України, відповідно до ч.1 ст.477 КПК України є злочином приватного обвинувачення, а потерпіла в судовому засіданні відмовилась від обвинуваченням у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, 11 січня 2019 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VIII від 06.12.2017 року, яким у п.7) ч.1 ст.284 КПК України внесені зміни, які стосуються уточнення того, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Апеляційним судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 проживають однією сім`єю, мають двох спільних малолітніх дітей, і ОСОБА_9 вчинив насильницькі дії в домашніх умовах, відносно близької особи його цивільної дружини, яка є матір`ю їх спільних дітей.

Таким чином, на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали (03 травня 2019 року) кримінальне провадження №0000021 за обвинуваченням ОСОБА_9 не могло бути закрито в зв`язку із відмовою від обвинувачення потерпілою з урахуванням вимог ст.5 КПК України.

Так, ч.1 ст.5 КПК України передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення даного конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року. В даному рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили, визначає Кримінальний кодекс України.

Кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

На відміну від кримінального матеріального закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Це положення випливає з частини першої статті 5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції закривши провадження відносно ОСОБА_9 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвалив незаконне судове рішення..

Пунктом 3) ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про закриття кримінального провадження на підстав п.7 ч.1 ст.284 КПК України, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 в Любашівському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 284, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 03 травня 2019 року, якою

закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000021 від 17 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000021 від 17 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 в Любашівському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3