ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1861/20 Справа № 178/399/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000127 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року було повернуто прокурору вказаний обвинувальний акт.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що в обвинувальному акті вказано, що 10 березня 2020 року, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , який по усній формі винайняв у ОСОБА_8 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме печі опалювальної, серії "Канадські печі", вид кліматичного виконання печі - УХЛ категорії 4.2 по ГОСТ 15150, ПО-00 ТУ У 29.7 - 2:2008, яка належить ОСОБА_8 .
Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, продав зазначену піч ОСОБА_9 , якого не повідомляв про дійсні мотиви своїх дій та ввівши останнього в оману і таким чином умисно і з корисливих мотивів, викрав піч опалювальну серії "Канадські печі", вид кліматичного виконання печі - УХЛ категорії 4.2 по ГОСТ 15150, ПО-00 ТУ У 29.7 - 2:2008, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 789 від 18 березня 2020 року, складає 4100 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.
Суд першої інстанції зробив висновок про те, що під час досудового розслідування слідчим, всупереч вимог процесуального закону, не були встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, та не сформульовано належним чином обвинувачення в частині вказання місця та часу прийняття обвинуваченим рішення про вчинення кримінального правопорушення, а не місця та часу скоєння самого кримінального правопорушення, яке згідно обвинувального акту скоєно пізніше, але невідомо де і коли.
Суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений продав вказану піч, таким чином вчинивши таємне викрадення чужого майна, тобто не конкретизований спосіб вчинення кримінального правопорушення, а щодо обставин його вчинення можливо зробити тільки припущення.
Тому суд першої інстанції зробив висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки вирок суду не може грунтуватись на припущеннях і має у відповідності із ст. 374 КПК України вказувати саме місце і час вчинення самого кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор зазначив, що під час проведення досудового розслідування проведено слідчі дії, спрямовані на встановлення часу та місця скоєння кримінального правопорушення, що знайшло своє відображення у обвинувальному акті де вказано: «10 березня 2020 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , ... вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме печі опалювальної».
Далі в обвинувальному акті викладаються фактичні дії які ОСОБА_7 вчинив з метою реалізації свого умислу: «Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, продав зазначену піч ОСОБА_9 , якого не повідомляв про дійсні мотиви своїх дій та ввівши останнього в оману, і таким чином умисно, із корисливих мотивів, таємно викрав піч опалювальну...».
Прокурор вважає, що вказане у обвинувальному акті формулювання «після чого», свідчить, про незначний проміжок часу між виникненням умислу у обвинуваченого та здійснення дій, з метою його реалізації, фактично вказані дії відбувались одномоментно, тому у другому абзаці обвинувачення не дублюється вказівка на час та місце.
Також прокурор зазначив, що у обвинувальному акті належним чином вказаний спосіб скоєння правопорушення, а саме шляхом продажу майна особі, яка не знала, хто являється насправді власником такого майна, що й є способом скоєння, оскільки будь-яких інших дій щодо переміщення майна за межі будинку, тощо, ОСОБА_7 не вчиняв.
Тому прокурор вважає, що ухвала суду не відповідає фактичним обставинам та усі необхідні елементи складу кримінального правопорушення належним чином відображені у обвинувальному акті.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог до обвинувального акту та відомостей, які обвинувальний акт має містити, а також перелік додатків до нього, порушення вказаних вимог та відсутність перерахованих відомостей та додатків і є підставами для повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків.
Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, він містить всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів зазначає, що наведені у вказаному обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення щодо кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги у тому, що вказане у обвинувальному акті формулювання «після чого», свідчить, про незначний проміжок часу між виникненням умислу у обвинуваченого та здійснення дій, з метою його реалізації, фактично вказані дії відбувались одномоментно, тому у другому абзаці обвинувачення не дублюється вказівка на час та місце.
Тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що в обвинувальному акті вказане саме місце і час вчинення самого кримінального правопорушення.
Також колегія суддів вважає, що у обвинувальному акті належним чином вказаний спосіб скоєння правопорушення, а саме шляхом продажу майна особі, яка не знала, хто являється насправді власником такого майна, що й є способом скоєння, оскільки будь-яких інших дій щодо переміщення майна за межі будинку, тощо, ОСОБА_7 не вчиняв.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з апеляційною скаргою прокурора у тому, що обвинувачення ОСОБА_7 не викликає сумнівів, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000127 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України задовольнити.
Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000127 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4