Справа № 372/3759/18
Провадження № 1-кп-89/19
В И Р О К
іменем України

26 грудня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритого судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000550 від 07.06.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Улан-Батор, Монголія, громадянки України, українки, не працюючої, розлученої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє 06.03.2019 року Київським апеляційним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
13 вересня 2018 року о 17 год. 04 хв., в АДРЕСА_2 , в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, остання, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 року, незаконно повторно зберігала при собі без мети збуту згорток з фольги з кристалоподібною речовиною білого кольору, що згідно з висновком експерта, є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), загальною масою 0,028 грам, який остання незаконно придбала за невстановлених обставин, та який в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , в присутності понятих, було вилучено працівниками поліції та упаковано до спеціального пакету.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винною себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнала повністю, та суду показала, що вона була наркозалежною особою, вживала наркотичні засоби на протязі останніх п`яти років, вживала метадон, ширку. В вересні 2018 року її затримали працівники поліції з наркотичним засобом - метадоном, який вона придбала для власного вживання в м. Українка по вул. Юності. Просить суд суворо її не карати, врахувати наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, та наявність хронічних захворювань.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що є матір`ю обвинуваченої, дочка проживає окремо. Дочка вживає наркотики на протязі тривалого часу. Ірина має дитину 14 років, раніше працювала, має вищу освіту.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що є батьком обвинуваченої. Про обставини злочину йому нічого не відомо. Дочка була залежною від наркотиків, вживала наркотики на протязі 5 років та проживала окремо. В травні 2018 року дочка попросилася пожити в них в гаражі з хлопцем. Дочка працювала в аптеці. Внучка проживає разом з ними, інколи ходить до Ірини.

Крім того вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

- Витягом з Єдиного реєстру досудовизх рослідувань, з якого вбачається, що 13.09.2018 року до реєстру внесено відомості за ч.2 ст. 309 КК України, про те, 13.09.2018 року в ході затримання ОСОБА_6 в останньої було виявлено та вилучено згорток з фольги, який упаковано до прозорого поліетиленового пакету з застібкою «зіб» в якому зі слів ОСОБА_6 наркотичний засіб - метадон, який остання зберігала з метою особистого вживання без мети збуту.

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в якому зазначається, що 13.09.2018 року було затримано ОСОБА_6 згідно ч. 4 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину. Під час обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено, окрім іншого, грошові купюри в сумі 2352 грн. та згорток з фольги з метадоном.

- Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом затримання ОСОБА_6 , що зберігається на оптичному диску DVD R, з якого вбачається вилучення грошових купюр, та згортоку з фольги з метадоном.

- Висновком експерта №11-2/5235 від 04.10.2018 року, яким встановлено, що надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору масою 0,040 г., яка виявлена та вилучена 13.09.2018 року під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України в Київській області, м. Українка по вул. Юності, яка знаходилась у згортку з фольги та у прозорому поліетиленовому пакетику із застібкою «зіп», містить наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 0,028 г..

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням ч.1 ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч. 2 ст. 309 КК України доведеною повністю, та приходить до висновку про доведеність її винуватості в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 , вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

Окрім того органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що вона 30.08.2018 року о 12 год. 15 хв. перебуваючи неподалік автомобільного сервісного центру «Автоцентр на Українці», що по вул. Південній в м. Українка Обухівського району Київської області, де переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - «контроль за вчиненням злочину» у формі оперативної закупки, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно повторно збула, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 350 гривень ОСОБА_9 кристалічну речовину білого кольору, що знаходилася у згортку з фольги, яка згідно із висновком експерта від 12.09.2018 за № 11-2/4946, є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), масою 0,042 грам, який ОСОБА_6 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Окрім цього, 13.09.2018 року близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік водонапірної башні, що в м. Українка Обухівського району Київської області, де переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно повторно збула, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 350 гривень ОСОБА_10 кристалічну речовину білого кольору, що знаходилася у згортку з фольги, яка згідно із висновком експерта від 28.09.2018 за № 11-2/5234, є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), масою 0,055 грам, який ОСОБА_6 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Також, 13.09.2018 року о 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поруч магазину «Берізка», що по вул. Зв`язку 1-А в м. Українка Обухівського району Київської області, де переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - «контроль за вчиненням злочину» у формі оперативної закупки, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 350 гривень, після чого провела його до останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де передала останньому кристалічну речовину білого кольору, що знаходилася у двох згортках з фольги, яка згідно із висновком експерта від 04.10.2018 за № 11-2/5235, є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), загальною масою 0,060 грам, таким чином незаконно повторно збувши наркотичний засіб, який вона незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно.

Будучи допитаною обвинувачена ОСОБА_6 винною себе у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, не визнала, та пояснила, що наркотичні засоби вона ніколи не продавала, хоча сама вживала. Легендовану особу ОСОБА_9 вона не знає, та не бачила. ОСОБА_10 знає як особу, що вживає наркотики, але наркотики йому не продавала. На одному з відео себе не впізнає, оскільки жінка одягнена в темні великі окуляри, а на другому відео видно як її знайомий повертав їй гроші які раніше брав у борг. ОСОБА_11 , знає як особу, що вживає наркотики. Вважає, що ОСОБА_10 дав покази проти неї, під тиском правоохоронців з якими співпрацює. Свій голос на аудиозаписах не впізнає, та зазначає що зі змісту розмови не зрозуміло про які «дєла» йде мова. Просила суд виправдати її за ст. 307 ч.2 КК України.

Як на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, сторона обвинувачення покладається на:

-допит свідка ОСОБА_12 , який показав суду, що працює в міській варті. До нього підійшли працівники поліції в кінці літа в серпні місяці 2018 року в м. Українка та попросили бути понятим в оперативній закупівлі. В кабінеті Обухівського відділу поліції він разом зі своїм товаришем ОСОБА_13 бачили на столі лежали 4 купюри на суму 350 грн. При свідку працівник поліції переписав номери купюр у протокол. Дані гроші були передані чоловіку, який їх забрав і поїхав собі на Набережну в м. Українка. Після закупівлі при свідку оглядався вказаний чоловік і вилучався якийсь предмет. Протокол підписував один раз і допитувався один раз, коли саме це було не пам`ятає. Понятим був лише один раз і всі документи підписував один раз. Таку особу як ОСОБА_10 не знає. Легендовану особу ОСОБА_9 бачив лише один раз. Як здійснювалась закупка не бачив.

-допит свідка ОСОБА_13 який суду показав, що працює в міській варті. Був запрошений працівниками поліції понятим два рази, при двох різних закупках. Відеозйомка проводилася кожного разу. Був допитаний два рази. Підписував документи про огляд купюр, вилучення наркотичного засобу, протокол допиту свідка. При першій та другій закупці вони сиділи в машині і де вона і в кого здіснювалась не бачив. Грошові купюри оглядались в райвідділі. Перша закупка була 30.08.2018 року. Гроші закупному передавались перший раз в м. Українка біля магазину «Дубки», другий раз гроші вручалась біля Чулочної фабрики, обидва рази на закупного одягались відеокамера. Сиділи разом з працівниками поліції і чекали в машині закупного.

-допит свідка ОСОБА_10 який суду показав, що 13.09.2018 року він зідзвонився в ОСОБА_6 та домовився про купівлю наркотику за 350 грн. Коли він купив у обвинуваченої наркотик (чек), який поклав у пачку з під цигарок і йшов в м. Українка додому його затримали працівники поліції. На камеру в присутності понятих він розповів працівникам поліції де придбав наркотик. Відносно нього було відкрито окреме кримінальне провадження. Після допиту його зразу відпустили додому. Наркотичний засіб купував в обвинуваченої неодноразово.

-допит свідка ОСОБА_14 , який показав суду, що працює на посаді оперуповноваженого СКП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, документував ОСОБА_6 та допитував двох свідків, які купували у неї наркотичні засоби. Це були ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .. На досудовому слідстві вдалося зафіксувати, як обвинувачена продає наркотичний засіб за 350 грн. Наркотичні засоби продавалися з рук в руки. Особисто бачив з відео, як обвинувачена продавала наркотики.

-допит свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що йому по суті справи нічого не відомо. Він зайшов на відмітку до відділу поліції оскільки має судимість, його покликав працівник поліції ОСОБА_14 і наказав розписатись на чистому аркуші, що він і зробив. На досудовому слідстві він допитаний не був. Обвинувачена є його сусідкою. Наркотичні засоби він не вживає, та у обвинуваченої їх не купував.

-допит свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що йому нічого не відомо про обставини даного злочину. Протокол допиту він не підписував, але не заперечує, що його допитували вдома. Обвинувачену знає, але йому не відомо, чи продавала вона наркотики, він в неї їх не купував.

-допит свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що він півтора роки назад купував у ОСОБА_6 наркотики. Вживав наркотики 15 років. Декілька разів купував метадон у ОСОБА_6 . Спочатку він їй телефонував і питав чи можна купити, та коли можна було, призначалася зустріч. Доза коштувала 350 грн., після передачі яких обвинувачена передавала йому метадон. Це відбувалося в громадському місці. Метадон мав вигляд білого порошку, який був замотаний у фольгу. Маса була для однієї дози. Наркотичний засіб передавався з рук в руки.

На допиту свідка ОСОБА_18 , сторона обвинувачення не наполягала, а про допит легендованої особи ОСОБА_9 клопотання не заявляла.

Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України стороною обвинувачення були надані письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом в ході судового слідства:

-Витягом з Єдиного реєстру досудовизх рослідувань, з якого вбачається, що 07.06.2018 року до реєстру внесено відомості на підставі рапорту СКП Обухівського ВПГУ НП в Київській області за №0000550 про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, громадянином ОСОБА_19 , який займається збутом наркотичних засобів в м. Українка та на території Обухівського району.

-Витягом з Єдиного реєстру досудовизх рослідувань, з якого вбачається, що 13.09.2018 року до реєстру внесено відомості на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про встановлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, під час розсекречення протоколів проведення негласної слідчої та розшукової дії встановлено, що 30.08.2018 року ОСОБА_9 в ході проведення оперативної закуплі наркотичного засобу, перебуваючи в м. Українка, Обухівського району Київської області придбав у громадянки ОСОБА_6 за 350 грн. наркотичний засіб метадон, який знаходився у паперовому згортку, який він добровільно видав працівникам поліції на міській Набережній навпроти залізничної станції Трипілля-Дніпровське.

-Витягом з Єдиного реєстру досудовизх рослідувань, з якого вбачається, що 13.09.2018 року до реєстру внесено відомості за ч.2 ст. 307 КК України, про те, що 13.09.2019 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поруч магазину «Берізка», що по вул. Зв`язку 1-А в м. Українка Обухівського району Київської області, де переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - «контроль за вчиненням злочину» у формі оперативної закупки, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 350 гривень, після чого провела його до останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де передала останньому кристалічну речовину білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), загальною масою 0,060 грам, таким чином незаконно повторно збувши наркотичний засіб, який вона незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

-Витягом з Єдиного реєстру досудовизх рослідувань, з якого вбачається, що 31.10.2018 року до реєстру внесено відомості за ч.2 ст. 307 КК України, про те, що 13.09.2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік водонапірної башні, що в м. Українка Обухівського району Київської області, де переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, незаконно повторно збула, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 350 гривень ОСОБА_10 кристалічну речовину білого кольору, що знаходилася у згортку з фольги, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадон (фенадон), масою 0,055 грам, який ОСОБА_6 незаконно придбала за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

-Протоколом огляду місця події, в якому зазначається, що 30.08.2018 року в період з 12 год. 27 хв. до 12 год. 32 хв. був проведений огляд ділянки місцевості, що розташована на міській набережній в м. Українка, на якій знаходився ОСОБА_9 та який добровільно показав паперовий згорток, в якому зі слів останнього знаходився наркотичний засіб «метадон». Як пояснив ОСОБА_20 даний наркотичний засіб він придбав у ОСОБА_6 30.08.2018 року близько 12 год. 15 хв. в м. Українка за 350 грн. До даного протоколу долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні.

-Висновком експерта №11-2/4946 від 12.09.2018 року, яким встановлено, що надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору масою 0,066 г, яку видав 30.08.2018 року ОСОБА_9 в м. Українка на міській набережній навпроти залізнодорожньої станції Трипілля-Дніпровське містить метадон (фенадон), є наркотичним засобом, обіг якого обмежено масою 0,042 г.

-Постановою про визнання речовими доказами від 12.09.2018 року, якою метадон масою 0,042 г, який вилучено 30.08.2018 року у ОСОБА_9 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000550 від 07.06.2018 року.

-Протоколом огляду місця події, в якому зазначається, що 13.09.2018 року в період з 15 год. 00 хв. до 15 год. 20 хв. був проведений огляд території міської набережної, що в м. Українка, на якій закупний, а саме ОСОБА_9 пояснив, що 13.09.2018 року близько 14 год. 30 хв. він придбав накротичний засіб (метадон) у ОСОБА_6 , при цьому попередньо зідзвонившись з останньою. Після цього вони зустрілись поруч кафе «Берізка» в м. Укранка, ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 350 грн. (купюрами по 200 грн., 50 грн., 50 грн., 50 грн.), потім ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 пішли до останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 завела ОСОБА_9 на східцеву площадку між першим та другим поверхом вказаного під`їзду, де вказала на дерев`яну планку, де знаходились два згортки з фольги, які ОСОБА_9 забрав та попрямував в бік міської набережної. До даного протоколу долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні.

-Висновком експерта №11-2/5235 від 04.10.2018 року, яким встановлено, що надані на дослідження кристалічні речовини білого кольору масою 0,045 г, 0,040 г, які видав 13.09.2018 року ОСОБА_9 в м. Українка на міській набережній навпроти залізнодорожньої станції Трипілля-Дніпровське, які знаходились у двох згортках з фольги, містить наркотичний засіб - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в наданих на дослідження речовинах становить 0,032 г, та 0,028 г.

-Постановою про виділення матеріалів коримінального провадження від 10.10.2018 року, якою виділено з кримінального провадження №0000921 від 13.09.2018 року у кримінальне провадження №0000550 від 07.06.2018 року належним чином завірені копії матеріалів та речових доказів відносно ОСОБА_10

-Копією заяви ОСОБА_10 який дає дозвіл працівникам поліції на проведення огляду.

-Постановою про визнання речовими доказами від 04.10.2018 року, якою метадон масою 0,060 г, який вилучено 13.09.2018 року у ОСОБА_9 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000550 від 07.06.2018 року.

-Копією протоколу огляду місця події, в якому зазначається, що 13.09.2018 року в період з 12 год. 46 хв. до 13 год. 05 хв. був проведений огляд території міської набережної, що в м. Українці, на якій ОСОБА_10 повідомив, що в ньго при собі є наркотичний засіб (метадон), який він 13.09.2018 року придбав у ОСОБА_21 близько 10 год. 30 хв. Перед купівлею наркотичного засобу ОСОБА_10 попередньо зі свого номеру телефону зателефонував на номер ОСОБА_6 та домовився про купівлю наркотичного засобу. При зустрічі ОСОБА_10 віддав ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 350 грн., за що та передала йому згорток з фольги з наркотичним засобом. До даного протоколу долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні.

-Висновком експерта №11-2/5234 від 28.09.2018 року, яким встановлено, що надана на дослідження кристалічна порошкоподібна речовина білого кольору масою 0,080 г містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), масою 0,055 г.

-Постановою про визнання речовими доказами від 28.09.2018 року, якою метадон, масою 0,055 г, що був вилучений 13.09.2018 року у ОСОБА_10 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000921 від 13.09.2018 року.

-Постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 13.08.2018 року, відповідно до якою було постановлено провести негласну слідчу (розшукову) дію, передбачену ст. 271 ч.1 п.2 КПК України- контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_6

-Постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 12.09.2018 року, відповідно до якою було постановлено провести негласну слідчу (розшукову) дію, передбачену ст. 271 ч.1 п.2 КПК України- контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_6

-Протоколом огляду особи покупця, в якому зазначається, що 30.08.2018 року був проведений огляд ОСОБА_9 для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу «метадон» у ОСОБА_6

-Протоколом видачі грошових купюр для проведення оперативної закупівлі, в якому зазначається, що 30.08.2018 року був проведений огляд грошових купюр 200 грн., 50 грн., 50 грн., 50 грн., з зазначенням їх серії та номера для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу «метадон» у ОСОБА_6 , які були видані ОСОБА_9

-Протоколом добровільної видачі після проведення оперативної закупівлі, в якому зазначається, що 30.08.2018 року в м. Українка, Обухівського району навпроти станції «Трипілля-Дніпровське» ОСОБА_9 видав паперовий згорток з наркотичним засобом «метадон», який придбав у ОСОБА_6 за 350 грн..

-Протоколом № 556т від 13.09.2018 року добровільної видачі після проведення оперативної закупівлі, в якому зазначається, що 13.09.2018 року в м. Українка навпроти станції «Трипілля-Дніпровське» ОСОБА_9 видав паперовий згорток з наркотичним засобом «метадон», який придбав у ОСОБА_6 за 350 грн..

-Протоколом №555т від 13.09.2018 року видачі грошових купюр для проведення оперативної закупівлі, в якому зазначається, що 13.09.2018 року був проведений огляд грошових купюр 200 грн. серії УЄ 5153498, 50 грн. серії ФД 8350251, 50 грн. серії УЄ 3393434, 50 грн. серії СЕ 1743171, для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу «метадон» у ОСОБА_6 , які були видані ОСОБА_9

-Протоколом №554т від 13.09.2018 року огляду особи покупця, в якому зазначається, що 13.09.2018 року був проведений огляд ОСОБА_9 в кабінеті №34 Обухівського ВПГУНП в Київській області для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу «метадон» у ОСОБА_6

-Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 21.11.2018 року, в якому зафіксовані розмови ОСОБА_6 з невідомими особами.

-Протоколом №1 про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 21.11.2018 року, в якому зазначається, про зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , 30.08.2018 року, передача грошей в сумі 350 грн. ОСОБА_9 ОСОБА_6 та отримання згортку з фольги (наркотичного засобу).

-Протоколом №2 про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 21.11.2018 року, в якому зазначається, про зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , 13.09.2018 року, передача грошей в сумі 350 грн. ОСОБА_9 ОСОБА_6 та отримання згортку з фольги (наркотичного засобу).

До протоколів 1 та 2 долучено диски та флеш-накопичувачі, які були прослухані та переглянуті в судовому засіданні.

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 13.09.2019 року, в якому зазначається, що 13.09.2018 року було затримано ОСОБА_6 згідно ч. 4 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Під час обшуку затриманої ОСОБА_6 було виявлено та вилучено, окрім іншого, грошові купюри в сумі 2352 грн. номіналом 500 грн. серія ВА №6770440, 200 грн. серія УЄ №5153498, серія КГ №1330746, серія ЗЗ №7158055, серія ТЖ №8277777, серія ЄЕ №2000234, серія СМ №1993436, 100 грн. серія СБ №0078834, серія МЗ №9272548, серія СИ №0047098, 50 грн. серія УЄ №3393434, серія СЕ №1743171, серія ФД №8350251, серія ФД №8228274, серія ФЄ №2703850, серія ТЄ №3672517, серія УЄ №0220358, 2грн. серія ТЗ №6369620, та згорток з фольги з метадоном. До даного протоколу долучено диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні.

-Вироком Обухівського районного суду Київської області від 13.08.2019 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ст. 309 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

-Наданих в судовому засіданні 11.12.2019 року ухвал Апеляційного суду Київської області про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж якими користується ОСОБА_6 , та аудіо, відеоконтролю за ОСОБА_23 від 10.08.2018 року.

-Лікарським свідоцтвом про смерть №267 від 07.08.2019 року ОСОБА_11 ..

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні вказував на необхідність виправдання обвинуваченої в зв`язку з недоведеністю вчинення нею злочину передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, посилаючись на наступне: по епізоду збуту наркотичних засобів ОСОБА_10 обвинуваченою ОСОБА_6 13.09.2018 року був проведений огляд місця події, що відображено в протоколі огляду місця події від 13.09.2018 р., який є недопустимим доказом оскільки він суперечить ст. 237 ч.1 КПК України, проведення огляду чи обшуку особи під час проведення огляду місця події не передбачено, та регулюється іншими нормами законодавства, а проведення обшуку особи, передбачено лише в порядку ст.208 ч.3 КПК України, але стороною обвинувачення протокол затримання ОСОБА_10 не долучався, хоча ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що його обшукали і відпустили. Заява ОСОБА_10 про добровільну згоду на його огляд не містить дати, а матеріали по епізоду з ОСОБА_10 долучені до матеріалів справи в копіях, не засвідчених належним чином, а тому просив визнати дані докази недопустимими. По епізоду збуту наркотичних засобів ОСОБА_6 ОСОБА_9 , строна обвинувачення посилається на протоколи про результати проведення аудіо-, відео- контролю, протоколи про результати проведення негласних слідчих дій, які начебто проводились на підставі ухвал Апеляційного суду від 10.08.2018 року. Але жодна ухвала Апеляційного суду Київської області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій не була відкрита строні захисту в порядку ст. 290 КПК України, що підтверджується і протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення від 29.11.2018 року, а були надані лише стороною обвинувачення в судовому засіданні після дослідження письмових доказів. Крім того стороною обвинувачення було долучено лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_11 , який зі слів прокурора був легендованою особою ОСОБА_9 , але жодних даних що це є однією і тією ж особою не надано, і покази ОСОБА_9 в судовому засіданні не досліджувались.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Крім того, ст. 62 Конституції України закріплено принцип, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України, передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

А згідно зі ст. 85 КПК України, належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 92 КПК України, на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Крім того, у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (див. рішення у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року).

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доказам, суд звертає увагу, що матеріали кримінального провадження не містять даних щодо обгрунтованості внесення 07.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України саме щодо ОСОБА_6 , оскільки за фабулою зазначено, що на підставі рапорту СКП Обухівського ВПГУ НП в Київській області, громадяни ОСОБА_19 , займається збутом наркотичних засобів в м. Українка та на території Обухівського району. Конкретно щодо ОСОБА_6 зазначена інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань була лише 13.09.2018 року.

Обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України, окрім іншого ґрунтується на результатах, отриманих внаслідок оперативної закупки, яка здійснена в порядку контролю за злочином передбаченим п.2 ч.1 ст.271 КПК України.

Оцінюючи постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 13.08.2018 року, та від 12.09.2018 року, слід вказати, що в вказаних постановах відсутні відомості про конкретних осіб, які будуть проводити НСРД, а є вказівка щодо доручення проведення оперативної закупки працівникам СКП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 251 КПК.

Разом із тим, матеріали кримінального провадження не містять даних про правові підстави для проведення слідчих дій працівниками оперативного підрозділу, а саме: оперуповноваженим СКП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 , а також відповідне процесуальне рішення про залучення особи, яка здійснювала оперативну закупку ОСОБА_9 , а тому з врахуванням вищенаведено у суду виникають сумніви щодо допустимості даного доказу.

Оцінюючи протокол огляду місця події від 13.09.2018 року, під час якого ОСОБА_10 добровільно видав згорток з фольги із кристалоподібною речовиною білого кольору в присутності тих же понятих ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 , які є понятими і в протоколі огляду місця події легендованої особи ОСОБА_9 від 30.08.2018 року, то слід зазначити наступне, що у відповідності до ст.237 ч.1 КПК України, підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення злочину, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення огляду місця події. Оцінюючи даний доказ з огляду на його допустимість, суд враховує, що даним протоколом фактично було проведено особистий обшук ОСОБА_10 , оскільки особистий обшук особи - застосовується до особи, затриманої через підозру у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому сам протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України суду наданий не був.

Частиною 1 ст. 237 КПК України передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Отже, проведення огляду чи обшуку особи під час проведення огляду місця події не передбачено і регулюється іншими нормами кримінально-процесуального законодавства.

Фактично провівши особистий обшук останнього у ході огляду місця події, слідчий порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії, а отже обшук останнього був проведений із грубим порушенням норм КПК України.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

З урахуванням наведеного, відомості, що містяться у висновку експерта №11-2/5234 від 28.09.2018 року з огляду на те, що вказаний документ, отриманий на підставі протоколу огляду місця події від 13.09.2018 року, визнаного судом недопустимим доказом, суд не вправі прийняти як доказ висновок експерта, та визнає його недопустимим.
Як встановлено було в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, після завершення досудового розслідування прокурором або слідчим у порядку ст.290 КПК України, стороні захисту не було відкрито ухвали слідчого судді про проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

А згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України та Великою Палатою Верховного Суду були сформульовані висновки щодо застосування норм права, передбачених ст. 290 КПК України.

Зокрема, у п. 13 постанови Верховного Суду України від 16 березня 2017 року в провадженні № 5-364кс16 зазначено, що «невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку статті 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази».

Крім того, Велика Палата Верховного Суду постановою від 16 жовтня 2019 року у справі 640/6847/15-к (провадження № 13-43кс19) уточнила висновки щодо застосування норми права, зроблені раніше у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у провадженні № 13-37кс18, акцентувавши увагу на тому, що сторона обвинувачення повинна вживати необхідних і достатніх заходів для розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, з метою їх надання стороні захисту, і виконувати в такий спосіб вимоги щодо відкриття матеріалів іншій стороні відповідно до ст. 290 КПК України.

Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що якщо сторона обвинувачення не вживала необхідних і своєчасних заходів, спрямованих на розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм ст. 290 КПК України.

У разі, коли відповідні процесуальні документи були отримані стороною обвинувачення після передачі обвинувального акта до суду, то вона зобов`язана здійснити їх відкриття згідно з ч. 11 ст. 290 КПК України.

Якщо процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (в тому числі ухвала слідчого судді) були надані суду під час судового розгляду і стороні захисту у змагальному процесі була забезпечена можливість довести перед судом свої аргументи щодо допустимості відомостей, отриманих у результаті НСРД, в сукупності із оцінкою правової підстави для проведення НСРД, то суд повинен оцінити отримані докази та вирішити питання про їх допустимість.

Якщо сторона обвинувачення вжила всіх необхідних та залежних від неї заходів, спрямованих на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак вони не були розсекречені до моменту передачі справи у суд з причин, що не залежали від волі або процесуальної поведінки прокурора, то в такому разі порушень вимог ст. 290 КПК України з боку сторони обвинувачення немає.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні, та зазначила, що відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Та встановлено, що процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (в тому числі і відповідна ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися судом під час розгляду справи у суді з метою оцінки допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.

Що стосується ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 10.08.2018 року про дозвіл на проведення НСРД, передбачених статями 260, 263 КПК України, то суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані ухвали слідчого судді сторона обвинувачення надала в судовому засіданні під час дослідження письмових доказів.

Захисник в судовому засіданні заявляв клопотання про визнання ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД, недопустими доказами, оскільки сторона обвинувачення не здійснила їх відкриття стороні захисту.

Якщо у процесі такого дослідження ухвал та клопотань буде встановлено порушення вимог ст. 290 КПК України, то відомості, наведені у відкритих процесуальних документах, не є допустимими доказами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент відкриття матеріалів досудового розслідування, ухвал слідчого судді, які стали процесуальною підставою проведення НСРД, не було долучено до матеріалів кримінального провадження та їх не було відкрито стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК УКраїни. Крім того, вони не були надані та відкриті стороні захисту і під час судового розгляду.

Зазначені ухвали надійшли на адресу Києво-Святошинської місцевої прокуратури 14.03.2019 року, що підтверджується відповідними супровідними листами та були в наявності у сторони обвинувачення і до моменту долучення їх в судовому засіданні 11.12.2019 року вони не були надані та відкриті стороні захисту і під час судового розгляду.

Той факт, що зазначені ухвали сторона обвинувачення надала до суду лише під час дослідження письмових доказів, не може свідчити про дотримання вимог ст. 290 КПК України. Надання стороною обвинувачення в суді, до яких не було надано доступу стороні захисту, і долучення їх як доказів на цій стадії порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування, що не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні.

Крім того у матеріалах кримінального провадження немає документів, які би свідчили про те, що сторона обвинувачення у цій справі вживала яких-небудь заходів для прискорення розсекречення ухвал слідчого судді, що стали підставою для проведення НСРД. Ні клопотання прокурора про розсекречення відповідних ухвал, ні відмови комісії з конкретних причин про таке розсекречення матеріали справи не містять.

А тому зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставини у кримінальному провадженні, судом встановлено недотримання вимог ст. 290 КПК України органом досудового розслідування, що є підставою для визнання недопустимими доказів у кримінальному провадженні протоколу огляду місця події від 30.08.2018 р., постанов про проведення негласних слідчих (розшукових) дій контроль за вчиненням злочину від 13.08.2018р., від 12.09.2018р., протоколів огляду особи покупця від 30.08.2018р., від 13.09.2018р., протоколів видачі грошових купюр для проведення оперативної закупки від 30.08.2018р., від 13.09.2018р., протоколів добровільної видачі після проведення оперативної закупівлі від 30.08.2018р., 13.09.2018р., а також протоколів за результатами проведення таких негласних слідчих дій, як зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо, відеоконтролю особи від 21.11.2018 року, та інших доказів.

З урахуванням наведеного, відомості, що містяться у висновках експертиз №11-2/4946 від 12.09.2018 року, №11-2/5235 від 04.10.2018 року, які є похідними доказами, з огляду на те, що вказані наркотичні засоби отримані на підставі протоколів, визнаних судом недопустимими доказами, суд не вправі прийняти їх як докази, та визнає їх недопустимими.
Надаючи оцінку показам свідків, понятим ОСОБА_12 , який зазначив що понятим був один раз, та ОСОБА_13 , який вказав, що понятим був двічі при закупці наркотичного засобу ОСОБА_9 , та які не були присутні безпосередньо при здійсненні закупки наркотичного засобу, вони не підтверджують факту збуту ОСОБА_6 наркотичного засобу. Також слід зазначити, що для проведення всіх у даному кримінальному провадженні слідчих дій залучались тіж самі поняті, які ставили свої підпису у всіх процесуальних документах, і в повному обсязі не пам`ятають деталей їх участі у проведенні вказаних дій.
Свідки ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , суду повідомили, що їм взагалі нічого не відомо про обставини даного злочину.
Щирість показань свідка ОСОБА_14 суд ставить під сумнів та не бере їх до уваги з тих причин, що він є працівником поліції, який приймав участь у проведенні слідчих дій, в результаті яких здобуті докази, які судом визнані недопустимими та є особою заінтересованими в результатах розгляду даного кримінального провадження.
Щодо показів свідка ОСОБА_15 , то суд вважає, що вони ніякої доказової бази щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 с. 307 КК України, не несуть.
Покази свідка ОСОБА_10 , також судом ставляться під сумнів, оскільки щодо нього є наявне кримінальне провадження за ст. 309 ч.1 КК України, яке виділене з даного кримінального провадження, та на момент його допиту 06.06.2019 року, дане кримінальне провадження перебувало на розгляді в Обухівському районному суді Київської області, що може свідчити, про його зацікавленість у розгляді цього провадження.

Також слід зазначити, що під час розгляду кримінального провадження за клопотанням прокурора були переглянуті DVD - R диски та флеш-накопичувачі інв. № 140, №141, з яких не можна дійти однозначного висновку, що саме ОСОБА_9 купував саме у ОСОБА_6 наркотичні засоби.
Також, у судовому засіданні були прослухані телефонні розмови ОСОБА_6 з різними невідомими особами, що містяться на диску DVD - R інв. №138,№139, з яких неможливо достовірно встановити, що ОСОБА_6 займається збутом наркотичних засобів, а посилання сторони обвинувачення на це є припущенням.
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, що зберігається на оптичному диску DVD - R, достовірно не можна встановити, що грошові кошти які були вилучені при затриманні ОСОБА_6 , співпадають з купюрами, які вручались ОСОБА_9 ..
Що стосується вироку Обухівського районного суду Київської області від 13.08.2019 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ст. 309 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., то суд враховує вимоги ст. 90 КПК України, де вказується що рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, а тому вказаний вирок не підтверджує факту збуту наркотичних засобів ОСОБА_6 ..

Судом встановлено, що досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні здійснено з істотним порушенням вимог КПК, внаслідок чого ряд доказів не можуть визнаватися допустимими.

Інших доказів суду надано не було.

Вищеперераховані докази, а скоріше їх відсутність, та покази свідків та обвинуваченої підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене вище, суд також не надає оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 307 КК України, що викладені у обвинувальному акті. Саме таку позицію виклала колегія суддів Верховного суду у справі від 04.07.2019 року № 128/1266/16-к.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Статтею 373 КПК України, встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі "Кобець проти України" суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до п. 21 Постанови ПВС України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», виправдувальний вирок постановляється, зокрема, за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

Згідно п. 23 зазначеної Постанови, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченої ОСОБА_6 до вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, необхідно визнати її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдати.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Призначаючи обвинуваченій покарання за ст. 309 ч.2 КК УКраїни, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, наявність у обвинуваченої неповнолітньої дитини, наявність у неї хронічних захворювань, та потреби у пожиттєвому прийомі ліків, з врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченій в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України, та виправдати за ч.2 ст.307 КК України на підставі п.2 ч.1ст.373 КПК Україниу зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання, невідбутої частини покарання за вироком Київського апеляційного суду від 06.03.2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту її затримання, з 13.09.2018 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишити тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО».

Речові докази по справі СD-R, DVD-R диски та флеш-накопичувачі, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при справі; згортки з метадоном, що знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити; грошові кошти в сумі 2352 грн., які зберігаються в УФЗБО Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути за належністю.

Витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1144 грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: