Справа № 127/2995/20
Провадження № 1-кп/127/136/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 19 вересня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001987 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту обвинувачується в тому, що він не здавши відповідні іспити для отримання водійського посвідчення, маючи умисел на купівлю підробленого посвідчення на своє ім`я, будучи ініціатором, в лютому 2019 року організував вчинення умисного злочину, а саме вступив у попередню змову з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з метою підроблення офіційного документу, а саме, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_4 реалізуючи спільний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія на своє ім`я, у невстановлений спосіб з невстановленою слідством особою, в лютому 2019 року, точної дати слідством не встановлено, домовився про умови виготовлення підробленого посвідчення на ім`я ОСОБА_4 та в подальшому через мережу Інтернет передав вказаній невстановленій особі власне фото та свої анкетні дані. Крім того ОСОБА_4 здійснив фінансування виготовлення підробленого посвідчення водія на суму десять тисяч гривень, переказавши зазначені грошові пошти на картку невстановленій слідством особі.
В подальшому, продовжуючи спілкування з невстановленою слідством особою, ОСОБА_4 контролював стан виготовлення підробленого посвідчення на його ім`я та через декілька тижнів, точної дати слідством не встановлено, він по пошті отримав від невстановленої слідством особи підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за №13659/200/19 від 02.10.2019 року бланк наданого на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.
Крім того, ОСОБА_4 , попередньо вчинивши у лютому 2019 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, перебуваючи 18.09.2019 року, біля 08:00 год., по вул. Соборній, 9, що у м. Вінниці, достовірно знаючи, що наявне при ньому водійське посвідчення серії НОМЕР_1 є підробленим, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, Кодексу України про адміністративні правопорушення, на вимогу працівників патрульної поліції відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» пред`явив водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , таким чином, використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за №13659/200/19 від 02.10.2019 року бланк наданого на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що в лютому 2019 року він перебував на роботі в Республіці Польща. В той час в нього не було водійського посвідчення, і необхідних документів, які б дозволили йому отримати водійське посвідчення на території Республіки Польща також не було. Не зважаючи на його неодноразові спроби щодо збору необхідних дозвільних документів в отриманні водійського посвідчення на території Республіки Польща не принесли бажаного результату. Одного разу, він, користуючись всесвітньою мережею Інтернет випадково помітив рекламу про виготовлення водійського посвідчення, а тому маючи бажання в отриманні водійського посвідчення, а також враховуючи неодноразові відмови компетентних установ, які знаходяться на території Республіки Польща, в їх отриманні, в нього виник умисел щодо купівлі на території України підробленого водійського посвідчення, пропозиція якого розміщувалась у вільному доступі в Інтернет мережі. Для отримання вказаного водійського посвідчення він переслав через Інтернет мережу власне фото та фотокопію сторінок паспорту. Через деякий час, до нього зателефонували та повідомили, що водійське посвідчення вже виготовлене. Кошти за виготовлення водійського посвідчення він переслав через термінал на повідомлений йому рахунок. Після чого, водійське посвідчення він отримав перебуваючи в Республіці Польща від водія автобуса, який здійснював перевезення з України до Польщі.
В подальшому, через деякий час, перебуваючи на території України, в м. Вінниці, рухаючись на автомобілі по вул. Соборній, його зупинили працівники патрульної поліції за порушення ПДР. На вимогу працівника патрульної поліції він особисто пред`явив вищевказане посвідчення водія. Після чого, працівник поліції, на місці його зупинки, за номером водійського посвідчення, встановив, що вказане посвідчення видане на іншу особу. Після чого, приїхала слідчо-оперативна група та вилучила вищезгадане водійське посвідчення.
З досліджених доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається, що відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР, що підтверджується відповідним витягом за №0001987 від 19.09.2019 року.
Згідно постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 19.09.2019 року посвідчення водія с/н НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001987 від 19.09.2019 року та зберігається при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 19.09.2019 року вбачається, що відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження з УПП у Вінницькій області, що розташовувались за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна 24, який було поміщено на DVD-R диск, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001987 від 19.09.2019 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження.
Згідно протоколу огляду документу від 23.12.2019 року вбачається, що слідчий СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_5 в приміщенні службового кабінету №309 Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, у кримінальному провадженні №0001987, провів огляд компакт диску з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, що знаходились за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна 24. На даному відеозаписі зображено вулицю Соборна 91, що в м. Вінниця, нагрудна відеокамера, показує що біля патрульної машини поліцейських розташований чоловік, до якого один з патрульних звертається о 08:17:43, з питання: « ОСОБА_6 , а де Ви кажете взяли це посвідчення водія, що мені пред`явили?». 08:17:48 ОСОБА_6 відповідає, що отримав його в автошколі, на що працівник патрульної поліції зазначає, що отримувати посвідчення водія можливо тільки в МРЕО, а не в автошколі. 08:18:30 Патрульний поліцейський звертається до ОСОБА_4 зі словами «Ви ж самі бачите, що посвідчення рахується за іншою людиною»; 08:18:33 ОСОБА_4 підтверджує, те що бачить, що посвідчення рахується не за ним, і зазначає, що «Нічого не може зробити вже»; 08:18:38 Патрульний поліцейський каже, що дане посвідчення навіть і по кольору не таке як має бути; 08:18:43 Патрульний поліцейський йде до патрульного автомобіля, щоб взяти водійське посвідчення та зрівняти його з посвідченням, яке надав громадянин ОСОБА_4 . 08:19:09 Патрульний поліцейський підзиває громадянина Завірюху ОСОБА_7 до себе і каже «Подивіться Ваше водійське посвідчення і моє», на що громадянин Заверюха каже, що посвідчення водія поліцейського вигоріло, але патрульний запевняє, що отримав посвідчення неділю назад.08:19:18 Патрульний поліцейський запитує «Чи є різниця?» та вказують на різний відтінок кольору та те, що посвідчення водія ОСОБА_4 розпливчасте, та фотографія розтягнута. О 08.20.33 год. відеозапис завершується.
Згідно висновку експерта №6281/19-21 від 31.10.2019 року наданий на експертизу бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України. Видимих ознак внесення змін до, посвідчення водія НОМЕР_1 , (підчистка, травлення, дописка, тощо) до первинного змісту не виявлено.
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2019 року (№127/26018/19) накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду 19.09.2019 року, яке перебувало у володінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с/н НОМЕР_1 .
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Частиною 2 статті 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Ця норма кореспондується із ч. 1 ст. 92 КПК України, якою обов`язок доказування винуватості особи у скоєнні злочину покладається на слідчого та прокурора.
Таким чином, законодавець зобов`язує сторону обвинувачення довести провину особи у вчиненні злочину, який їй інкримінують.
Статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні було встановлено наступне, а саме, що в лютому 2019 року ОСОБА_4 перебував на роботі в Республіці Польща. В той час в останнього не було водійського посвідчення та необхідних документів, які б дозволили ОСОБА_4 отримати водійське посвідчення на території Республіки Польща. ОСОБА_4 неодноразово намагався зібрати необхідні документи щоб отримати водійське посвідчення на території Республіка Польща, проте, в силу різних обставин, йому цього так і не вдалось.
Одного разу, ОСОБА_4 , користуючись всесвітньою мережею Інтернет випадково помітив рекламу про виготовлення водійського посвідчення, а тому маючи бажання в отриманні водійського посвідчення, а також враховуючи невдалі неодноразові спроби в їх отриманні на території Республіка Польща, у ОСОБА_4 виник умисел щодо купівлі на території України підробленого водійського посвідчення, пропозиція якого розміщувалась у вільному доступі у всесвітній мережі Інтернет. Для отримання вказаного водійського посвідчення ОСОБА_4 переслав через мережу Інтернет власне фото та фотокопію сторінок паспорту. Через деякий час, до ОСОБА_4 зателефонувала невідома особа та повідомила, що водійське посвідчення вже виготовлено. Кошти за виготовлене водійське посвідчення, ОСОБА_4 переслав через термінал на повідомлений йому рахунок. Після чого, водійські посвідчення ОСОБА_4 отримав перебуваючи в Республіці Польща від водія автобуса, який здійснював перевезення з України до Польщі.
В подальшому, через деякий час, ОСОБА_4 перебуваючи на території України, в м. Вінниці, рухаючись на автомобілі по вул. Соборній, ОСОБА_4 зупинили працівники патрульної поліції за порушення ПДР. На вимогу працівника патрульної поліції ОСОБА_4 пред`явив останнім вищезгадане посвідчення водія. Після чого, працівник поліції, на місці зупинки ОСОБА_4 , за номером водійського посвідчення встановив, що пред`явлене ОСОБА_4 посвідчення водія видане на іншу особу. Після чого, приїхала слідчо-оперативна група та вилучила вищезгадане водійське посвідчення.
В якості доказів винуватості ОСОБА_4 , в тому числі, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України, прокурором було надано наступні документи: - витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань; постанову про визнання предмету речовим доказом від 19.09.2019 року, згідно якої, посвідчення водія с/н НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні; - постанову про визнання предмету речовим доказом від 19.09.2019 року, згідно якої, відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження з УПП у Вінницькій області, який було поміщено на DVD-R диск визнано речовим доказом у кримінальному провадженні; - протокол огляду документу від 23.12.2019 року; - висновок експерта №6281/19-21 від 31.10.2019 року, згідно якого, надане на експертизу бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.
При цьому, ні з показів самого обвинуваченого, ні в жодних з вищеперелічених письмових доказах, долучених прокурором до матеріалів кримінального провадження не вказано, яким чином ОСОБА_4 організував підроблення посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 27 КК України, організатором є особа, яка організувала вчинення злочину (злочинів) або керувала його (їх) підготовкою чи вчиненням. Організатором також є особа, яка утворила організовану групу чи злочинну організацію або керувала нею, або особа, яка забезпечувала фінансування чи організовувала приховування злочинної діяльності організованої групи або злочинної організації.
Разом з тим, з наявних в матеріалах судового провадження не міститься доказів, які доводять хоча б одну з вищеперелічених дій, передбачених ч. 3 ст. 27 КК України, які доводять вину ОСОБА_4 в об`єднанні інших співучасників на вчинення злочину. Зокрема, обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що користуючись у вільному доступі всесвітньою мережею Інтернет він випадково помітив рекламу про виготовлення водійського посвідчення, а тому маючи бажання в його отриманні, вирішив вищезазначеною пропозицією скористатись. В подальшому, в ході спілкування, невстановлена слідством особа повідомила ОСОБА_4 про необхідність надіслання власного фото та фото копії сторінок паспорту, що ОСОБА_4 в подальшому і виконав. При цьому, кошти за виготовлення підробленого водійського посвідчення ОСОБА_4 переслав через термінал на повідомлений невстановленою слідством особою рахунок вже після повідомлення ОСОБА_4 , що водійське посвідчення вже виготовлене.
При цьому, згідно пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення залишається не встановлена обставина, яким чином ОСОБА_4 контролював стан виготовлення посвідчення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Висновок суду про винуватість особи не може ґрунтуватись на припущеннях, а має бути чітким, логічним і обґрунтованим на підставі конкретних доказів, зібраних відповідно до закону.
Таким чином, здійснюючи судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до вимог частини шостої статті 22, частини третьої статті 26, частини першої статті 337 КПК, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: в організації підроблення посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб. Як наслідок, на переконання суду, ОСОБА_4 відповідно до пункту другого частини першої статті 373 КПК за даним фактом підлягає виправданню.
Разом з тим, ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документу. При цьому, підроблене водійське посвідчення було вилучене працівниками поліції у ОСОБА_4 , яке останній особисто пред`явив на законну вимогу працівника патрульної поліції.
Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченого, який в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнав та надав добровільні показання щодо обставин вчинення ним злочину, а саме дату, часу, місця та способу вчинення злочину, пов`язаного з використанням завідомо підробленого документу.
Сукупність доказів у справі надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого у використанні завідомо підробленого документу є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на використання завідомо підробленого водійського посвідчення на своє ім`я, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети.
Аналіз наведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документу є доведеною, оскільки підтверджена показаннями самого обвинуваченого, які узгоджуються з протоколом огляду документу від 23.12.2019 року та висновком експерта №6281/19-21 від 31.10.2019 року, яким підтверджено, що бланк наданого на експертизу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України. Зазначені докази, суд приймає до уваги як належні та допустимі докази у справі.
Таким чином, наведені докази є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обставини вчинення злочину повідомлені обвинуваченим повністю узгоджуються з його показаннями в судовому засіданні.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка, вих. №20/4949 від 04.10.2019 року, ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія», вих. №2901 від 04.10.2019 року, ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
З вимоги про судимість від 26.09.2019 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, вчинив умисний злочини невеликої тяжкості, винуватість у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Крім того, з обвинуваченого на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта №6281/19-21 від 31.10.2019 року становить 785,00 гривень.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 358 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати невинуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України та виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення злочину обвинуваченим.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_4 витрати на користь держави за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 785,00 грн.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2019 року (№127/26018/19) про накладення арешту, скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- посвідчення водія с/н НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження №0001987, знищити;
- відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження з УПП у Вінницькій області, що розташовувались за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна 24, який було поміщено на DVD-R диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0001987, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: