У Х В А Л А
28 лютого 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Змієва Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, не працюючого, і вищою освітою, раніше не судимого, -
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
В результаті сварки, що відбулася на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, ОСОБА_5 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , узяв до рук металевий прут, за ознаками схожий на фрагмент арматури, довжиною близько 1,5 м. та почав розмахувати ним по напрямку до ОСОБА_9 , з результаті чого навмисно наніс один удар краєм даного предмету в область голови ОСОБА_12 , спричинивши тим самим потерпілому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 379-КЕ/2015 від 19.11.2015, забиту рану на тлі синця у ділянці лоба зліва.
За ступенем тяжкості це ушкодження із незначним скороминучими наслідками, клінічний перебіг якого, зазвичай не перевищує 6 днів, та відноситься до легких тілесних ушкоджень за критерієм короткочасності розладу здоров`я (згідне п.п. 2.3.5., 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. №6).
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 заявив клопотання, підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На обґрунтування клопотання послався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості. Вирок судом не ухвалено та з моменту вчинення інкримінованих дій обвинуваченого пройшло більше 3 років.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що стороною захисту заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, а не закриття кримінального провадження.
Представник потерпілого ОСОБА_4 заперечувала проти закриття кримінального провадження без встановлення винуватості ОСОБА_5 .
Заслухавши думку сторін судового розгляду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.
Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді: штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Згідно ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальності відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки. Для злочинів невеликої тяжкості, за які передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, строк давності становить 3 роки.
Згідно п. п. 8, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Встановлено, що ОСОБА_5 інкриміновано органом досудового розслідування кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, вчинене 05.10.2014, тобто на даний час, з моменту вчинення ОСОБА_5 інкримінованих дій, минуло більше 3 років. Доказів про обвинувачення ОСОБА_5 у іншому кримінальному правопорушення, або ж ухилення його від слідства чи суду, матеріали кримінального провадження не містять.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На спростування доводів сторони обвинувачення суд керується системним тлумаченням норм матреіального та процесуального права, які регулюють інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, відповідно до ст. 49 КК України, та усталеною практикою Верховного Суду з цих правовідносин.
Зокрема, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.
Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Звільнення від покарання на наведеною нормою застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності відповідно до ст. 49 КК України. Зокрема, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч. 5 ст. 74 вказаного Кодексу. Але у цьому провадженні вказаних вимог закону апеляційний суд не дотримався.
Як вбачається із клопотання від 28.02.2020 обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Таким чином, імперативним обов`язком суду за наявності відповідного клопотання обвинуваченого та обставин, передбачених ч. 3 ст. 49 КК України, є звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 саме від кримінальної відповідальності.
Стосовно заявленого позову потерпілим ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд вважає за необхідне залишити його без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства (т. 1 а.п. 21-24)
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 15.01.2019 в справі №185/442/16-к.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 288 КПК України, суд -
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з підстав, передбачених ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_9 право звернутися з відповідним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів через Зміївський районний суд Харківської області з моменту її проголошення.