УХВАЛА

Справа № 569/22912/18

1-кс/569/2564/20

18 травня 2020 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
свідка ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків у кримінальному провадженні № 0000576 від 21.11.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про примусове відібрання зразків букального епітелію у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення молекулярно-генетичних експертиз.

В обґрунтування клопотання вказав, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000576 від 21.11.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, 25.04.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку квартири на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , яку орендувала ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (цивільна дружина ОСОБА_8 ), відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у формі приватної власності у частці 1 належить ОСОБА_9 було виявлено та в подальшому вилучено наступні речі: згорток фольги з залишками речовини темного кольору та залишки речовини темного кольору; залишки речовини сірого кольору, дві купюри номіналом по 1 (одній) гривні з залишками речовини; змив з ZIP-пакету з вмістом кристалічної речовини білого кольору; змив з ZIP-пакету повністю наповненого кристалічною речовиною білого кольору; ZIP-пакет заповнений навпіл кристалічною речовиною білого кольору; ZIP-пакет заповнений повністю кристалічною речовиною білого кольору; ZIP-пакети з сумки чорного кольору; трубка, ззовні схожа для вживання наркотичного засобу; грошові кошти в загальній сумі 11884 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири); предмет, схожий на кастет та електронну вагу; грошові кошти в загальній сумі 47700 (сорок сім тисяч сімсот); грошові кошти в загальній сумі 247 гривень. По вилучених предметах та речах СУ ГУНП в Рівненській області призначено експертизи до Львівського НДЕКЦ МВС України.

Згідно висновку експерта № 3/629 від 12.06.2019 надана на дослідження порошкоподібна (кристалічна) речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено-метамфетамін. Загальна маса виявленого метамфетаміну становить 57,3482 грам.

Згідно висновку експерта судової молекулярно-генетичної експертизи Львівського НДЕКЦ МВС України №10/419 від 19.09.2019 у змивах з поверхонь наданих на дослідження зіп-пакетів виявлено поодинокі клітини з ядрами, походять від невстановленої особи жіночої генетичної статі. Генетичні ознаки клітин із скляної колби та кастета походять від невстановленої особи чоловічої генетичної статі.

З метою встановлення або спростування причетності ОСОБА_4 до незаконного придбання та зберігання психотропної речовини метамфетамін, виникла необхідність в проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи.

23.10.2019 прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 винесено постанову про відібрання у ОСОБА_4 біологічних зразків - букального епітелію для проведення судових експертиз, з якою ОСОБА_4 ознайомилась 29.10.2019, однак від добровільного надання зразків букального епітелію відмовилась.

Висновки експертів у вищевказаних судових експертизах можуть остаточно підтвердити або спростувати причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задоволити.
ОСОБА_4 та її адвокат у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Суду повідомили, що підозри у вказаному кримінальному провадженні від 21.11.2018р., за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 не вручено. Тому примусове відібрання букального епітелію в свідка ОСОБА_4 буде втручанням в її особисте і сімейне життя.

Заслухавши учасників розгляду в судовому засіданні, дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Згідно ч.4 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, щодо якої стосується подане клопотання. Враховуючи положення ч.2 ст.163 КПК України, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі чи документи.
Відповідно до ст.245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).
Статтею 163 ч.5 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно п.8 ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.
Крім того, як вбачається з ч.6 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Обов`язковою передумовою надання права тимчасового доступу до відомостей, що містять охоронювану законом таємницю, є можливість використання як доказів таких відомостей та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих відомостей (ч. 6 ст. 163 КПК України).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006р.; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993р.; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001р.).
Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції. До того ж в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України.
Ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Визначений ст. 18 КПК України, ст. 63 Конституції України принцип свободи від самовикриття не слід тлумачити буквально, у контексті заборони примусу виключно щодо дачі пояснень, показань відносно себе та близьких родичів. Ця гарантія поширюється і на право ненадання відомостей у будь-який інший спосіб, що може прямо чи побічно, безпосередньо чи опосередковано бути використано проти інтересів особи.
Відповідно до статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Враховуючи, що слідчий в порушення ст. 241 КПК України не довів достатніх підстав вважати необхідність примусового відібрання біологічних зразків букального епітелію у свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання не має, оскільки це буде втручання в її особисте і сімейне життя.
На підставі наведеного, керуючись ст. 160, 245, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків у кримінальному провадженні № 0000576 від 21.11.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя