Справа № 947/7730/20
Провадження № 1-кс/947/4681/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001203 від 28.12.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що відділом 05/2 за результатами моніторингу ЄДРСР України ініційовано перевірку Ізмаїльською місцевою прокуратурою обґрунтованості рішення Болградського районного суду Одеської області від 02.04.2018 у справі № 497/269/18, яким задоволено позов ОСОБА_5 до Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області та ліквідатора банкрута СВК «Олександрівка» та визнано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1270,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів цивільної справи вбачається, що між ОСОБА_5 та арбітражним керуючим ОСОБА_6 , який діяв на підставі постанови господарського суду Одеської області від 25.05.2006 у справі №7/340-05-11588, у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі колишнього СВК «Олександрівка», яку передано покупцю за актом прийому-передачі від 25.04.2007.

На підтвердження факту сплати вартості приміщення до матеріалів справи надано копію квитанції прибуткового касового ордеру № 4 від 25.04.2007, згідно якої, СВК «Олександрівка» в особі ОСОБА_6 отримало від ОСОБА_5 оплату за будівлю у сумі 20 000 грн.

Поряд з цим, з`ясовано, що у провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 7/340-05-11588 про визнання сільськогосподарського виробничого кооперативу «Олександрівка» банкрутом, де ліквідатором боржника призначено ОСОБА_6 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.07.2007 у справі № 7/340-05-11588 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційного балансу СВК «Олександрівка», через що незадоволені вимоги кредиторів за відсутністю майна банкрута є погашеними.

Так, у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» залишок непогашеного податкового боргу було списано.

Утім, в матеріалах господарської справи № 7/340-05-11588 відсутні документи та відомості про реалізацію вказаної нежитлової будівлі-складського приміщення, а також про те, що кошти зараховано на погашення кредиторської заборгованості.

При цьому, у справі № 7/340-05-11588 про визнання СВК «Олександрівка» банкрутом не задоволеними залишились вимоги державних органів та установ на загальну суму 253 185 грн.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що б`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля будівля складських приміщень, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 1270,8 кв.м. з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 214- є об`єктом кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на майно.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положення ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість житла чи іншого володіння особи, недоторканість права власності.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що подане слідчим за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Стороною обвинувачення, в порушення вимог ст. 171 КПК України, до клопотання не були долучені матеріали, які б обґрунтовували всі доводи, викладені в клопотанні, на які посилається в клопотанні сторона обвинувачення, а долучені документи через погану якість копій взагалі неможливо дослідити, що позбавляє слідчого судді можливості перевірити викладені в клопотанні обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення.
Також, в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, матеріали кримінального провадження в обґрунтування доводів клопотання не надали.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані недоліки, а також необґрунтованість клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001203 від 28.12.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1