Справа № 308/3059/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000132 відомості по яке внесено до ЄРДР 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України погоджене прокурором про продовження строку тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні №0000132 відомості по яке внесено до ЄРДР 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України погоджене прокурором про продовження строку тримання під вартою.

Клопотання мотивує наступним: слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У клопотанні вказано, що як встановлено у ході досудового розслідування, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи другом ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою систематичного незаконного заволодіння чужим майном, зокрема грошовими коштами, від осіб з числа мешканців Мукачівського району Закарпатської області, шляхом їх вимагання із застосуванням насильства та погроз насильства, пошкодження та знищення майна, не пізніше травня 2019 року відводячи собі роль співвиконавця, погодився вступити в організовану злочинну групу створену ОСОБА_7 .

В свою чергу ОСОБА_7 будучи організатором вказаної злочинної діяльності, відводячи собі роль організатора злочинної діяльності схилив до вчинення запланованих злочинів, як співвиконавців свою цивільну дружину ОСОБА_8 , односільчанин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які будучи довгий час знайомі між собою, переслідуючи корисливі мотиви дали добровільну згоду на свою активну участь у створеній ним організованій злочинній групі та у злочинах, вчинюваних такою групою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у невстановлений слідством час, але не пізніше жовтня 2019 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 7500 доларів США.

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з листопада 2019 року по 20 березня 2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та ОСОБА_5 неодноразово зустрічалися з ОСОБА_11 за місцем її проживання в АДРЕСА_1 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_11 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 7500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

17 березня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, до ОСОБА_11 за місцем її проживання, а саме: АДРЕСА_1 , прибув ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вказані особи на виконання попердньо розробленого злочинного плану, застосовуючи погрози насильницького характеру, примусили ОСОБА_11 зателефонувати чоловіку ОСОБА_13 , щоб він відправив їй гроші, які вони хотіли у неї забрати. Вказані особи погрожували ОСОБА_11 , повідомляли її, що її чоловік вже може не повертатись до дому. Повідомили ОСОБА_11 , що Вона їм має надати тепер 2500 доларів США а в подальшому ще 5000 доларів США, а якщо з`явиться ОСОБА_13 то йому нанесуть різного роду тілесні ушкодження, та заставлять його надавати ОСОБА_7 та всім членам групи ще більшу суму грошових коштів.

22.03.2020 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 використовуючи транспортний засіб марки «БМВ» зеленого кольору з д.р.н.з. НОМЕР_1 Словацької Республіки прибули за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжуючи злочинну діяльність з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, та пошкодженням і знищенням її майна, з корисливого мотиву умисно та незаконно заволоділи паспортом громадянки України який виданий на ім`я ОСОБА_11 , 21.06.2019 року, органом №219, запис №046, №003507930, та паспортом громадянки України для виїзду за кордон який виданий на ім`я ОСОБА_11 29.01.2020 року, органом №2111, запис №046, номер паспорта НОМЕР_2 , та в подальшому покинули місце вчинення злочину у невідомому напрямку.

Надалі ОСОБА_7 передав вищевказані документи ОСОБА_9 , які 02.04.2020 було виявлено та вилучено під час обшуку, за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 .

30.03.2020 року ОСОБА_8 , на виконання попередньої злочинної домовленості зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_1 , близько 21 год. 30 хв. руками нанесла ОСОБА_11 тілесні ушкодження в область обличчя, а саме нанесла декілька ударів кулаками під ліве око з метою її залякування та вимагання грошових коштів. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №151 від 31 березня 2020 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В подальшому, 02 квітня 2020 року близько 19 години ОСОБА_8 , діючи за вказівкою свого чоловіка ОСОБА_7 щодо вимагання грошових коштів, приїхала до місця проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання від неї, на виконання попередньої злочинної вимоги ОСОБА_7 , грошових коштів у сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 27753,8 гривень). Однак у момент отримання вказаних грошових коштів у сумі 1000 дол. США від ОСОБА_11 була затримана співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

Поряд з цим, у невстановлений слідством час, але не пізніше 17 березня 2020 року у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у сумі 1100 євро.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу учасники організованої групи залучили ОСОБА_14 , у якості спів виконавця.

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з 17 березня 2020 року по 02 квітня 2020 року ОСОБА_5 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , неодноразово зустрічалися з ОСОБА_15 за місцем її проживання в АДРЕСА_1 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_15 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 1100 євро. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

Надалі, 27.03.2020 року ОСОБА_8 , на виконання попереднього розробленого злочинного плану ОСОБА_7 , та іншими особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом з ОСОБА_10 , та ОСОБА_14 , прибули на автомобілі марки «БМВ» зеленого кольору з д.р.н.з. НОМЕР_1 Словацької Республіки за кермом якого знаходився ОСОБА_10 , до місця проживання ОСОБА_16 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де близько 10 год. 20 хв. реалізуючи свій злочинний умисел з метою її залякування та вимагання грошових коштів ОСОБА_8 діючи умисно, цілеспрямовано нанесла удари за допомогою дерев`яної палиці ОСОБА_16 , в результаті чого ОСОБА_16 отримала декілька ударів дерев`яною палицею в область обличчя та ніг, а саме задньої частини лівого стегна. В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: набряку м`яких тканин правої виличної ділянки, на фоні якого знаходиться садно, синців на шкірних покривах задньо-зовнішньої поверхні середньої третини лівого стегна, передньо-зовнішньої поверхні середньо третини лівого стегна, які відносяться до легких тілесних що підтверджується висновком судово-медичної експертизи Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №147 від 03.04.2020 року.

В подальшому, 02 квітня 2020 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_15 зустрілась з ОСОБА_14 біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , де, на виконання попередньої злочинної вимоги ОСОБА_5 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 передала останній грошові кошти у сумі 500 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 13876,9 гривень).

Далі, діючи на виконання попередньо розробленого злочинного плану організованої групи у період з червня 2019 року по квітень 2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , зустрічались з ОСОБА_17 , за місцем її проживання, за адресою: АДРЕСА_5 , а також неодноразово телефонували ОСОБА_17 , де в ході особистих зустрічей та розмов висували незаконні вимоги до ОСОБА_17 з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, та пошкодженням і знищенням майна що перебуває у віданні ОСОБА_17 на що остання була вимушена надавати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , грошові кошти у різних сумах, які ОСОБА_7 розподіляв між учасниками організованої групи. у зв`язку з чим, 08.04.2020 ОСОБА_17 звернулась до правоохоронних органів з метою викриття та припинення протиправної діяльності ОСОБА_7 та інших вищевказаних осіб.

В подальшому ОСОБА_7 , знаходячись під вартою в ДУ Закарпатська УВП №9, на виконання попередньо обумовленого злочинного задуму з ОСОБА_5 , надаючи останньому вказівки під час телефонних розмов, доручив довести злочинний задум організованої групи ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 реалізуючи злочинний план ОСОБА_7 та діючи за вказівкою останнього, у період з початку квітня 2020 року по 22 квітня 2020 року зустрічався з ОСОБА_17 за місцем її проживання в АДРЕСА_5 , а також неодноразово телефонував ОСОБА_17 , де в ході особистих зустріч та розмов висував незаконну вимогу до ОСОБА_17 щодо передачі йому та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 4500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

Надалі, 18.04.2020 року ОСОБА_5 , на виконання попередньо обумовленого злочинного задуму з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_5 , близько 19 год. 30 хв. отримав від ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 220 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 23.04.2020 складає 5957,93 гривень). При цьому ОСОБА_5 на виконання попередньо розробленого злочинного плану, за вказівкою ОСОБА_7 передав частину отриманих коштів ОСОБА_18 який не був обізнаний про злочинний план ОСОБА_7 , який в свою чергу мав їх передати ОСОБА_7 .

В подальшому, 22 квітня 2020 року близько 17 години ОСОБА_5 , продовжуючи злочинну діяльність організованої групи, діючи умисно, з корисливих мотивів приїхав до місця проживання ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_5 , з метою отримання від неї, на виконання попереднього обумовленого злочинного задуму з ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , грошових коштів у сумі 300 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 23.04.2020 складає 8124,45 гривень). Однак у момент отримання вказаних грошових коштів у сумі 300 дол. США від ОСОБА_17 був затриманий співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

У клопотанні вказано, що такими умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою.

Слідчий зазначає обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_17 від 08.04.2020; показаннями потерпілої ОСОБА_17 ; протоколом огляду місця події від 22.04.2020; протоколом обшуку житла підозрюваного ОСОБА_5 від 22.04.2020; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімкам; протоколом огляду грошових коштів від 17.04.2020; протоколом огляду грошових коштів від 22.04.2020; показаннями потерпілої ОСОБА_11 ; показаннями потерпілої ОСОБА_15 ; протоколами допитів наступних свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; протоколами оглядів мобільних телефонів; протоколом за результатами аудіо-відео контролю ОСОБА_5 від 23.04.2020 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

22 квітня 2020 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п.2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення.

23 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

23 квітня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави. Строк дії ухвали закінчується о 17 год. 35 хв. 20 червня 2020 року.

27 травня 2020 року постановою прокурора було об`єднано кримінальне провадження №0000132 від 23.03.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України та № 00000162 від 08.04.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України в одне кримінальне провадження за №0000132.

01 червня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої 23 квітня 2020 року підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він вчинив тяжкий злочин, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, слідчий зазначає, що є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У клопотанні вказано, що ОСОБА_5 неодноразово погрожував потерпілим вбивством або заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілих та інших свідків у даному кримінальному провадженні.

Окрім того слідчий вказує і на те, що ОСОБА_5 засуджений 30.11.2019 року вироком Мукачівського міськрайонного суду за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 345 та ч. 2 ст. 342, ст. 70 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Станом на даний час судимість із ОСОБА_5 у порядку передбаченому КК України не знято і не погашено.

У клопотанні вказано, що продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 зазначеного строку тримання під вартою обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний ОСОБА_5 спроможний: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий зазначає обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки та матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у справі, тощо;

тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення нового кримінального правопорушення;

застосування до нього більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні.

Як вказано у клопотанні, з метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_5 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у продовженні застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

На думку слідчого, за допомогою продовження застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведені обставини, які свідчать про можливість незаконно впливати на свідків, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий вказує на те, що ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий вказує, що у разі не продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_5 запобігання вказаним ризикам неможливе.

Як вказано у клопотанні, зазначені вище ризики за період з моменту обрання слідчим суддею 23.04.2020 відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даний момент не зменшились, адже на даний час органом досудового слідства не встановлені та не допитані всі свідки, що у випадку не продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для тиску на свідків, а також створить передумови для вчинення нового злочину, інших підозрюваних та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

При цьому у клопотанні слідчий вказує і на те, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 року не вбачається за можливе, адже необхідно провести ряд слідчих дій та заходів, спрямованих на отримання повного обсягу фактичних даних (доказів) вчинення ОСОБА_5 злочину, зокрема: отримати висновки балістичних експертиз, що потребує значного часу у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи; отримати відповіді на доручення слідчого оперативним підрозділам; отримати матеріали за наслідками проведених у рамках досудового розслідування НСРД, надати їм належну оцінку; допитати ряд свідків, яких на даний час не виявилось за можливе допитати; призначити та отримати висновки фоноскопічних та інших експертиз, що також потребує значного часу у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи; з урахуванням отриманих відповідей та матеріалів експертиз провести і інші необхідні слідчі (розшукові) дії; виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Як зазначає слідчий значення результатів запланованих слідчих (розшукових) дій для досудового розслідування і судового розгляду є суттєвим, оскільки внаслідок їх проведення буде отримано доказову базу щодо вчинених дій підозрюваним.

На даний час слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 року до 03.08.2020 року.

Таким чином, слідчий вважає, що для проведення зазначених вище слідчих (розшукових) дій та заходів, а також можливості своєчасного отримання та процесуального опрацювання відповідних матеріалів, необхідний додатковий строк, не менше, ніж 4-х місяців, у зв`язку з чим необхідно подовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування, а саме до 03.08.2020 року.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що зазначена особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та приймаючи до уваги викладені вище обставини, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 199 КПК України, слідчий просить: продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Мукачева, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_6 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_7 , одруженому, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, раніше судимого, в межах строків досудового розслідування, а саме до 03.08.2020 року.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали. Просили продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування.

У судовому засіданні підозрюваний та захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили врахувати особу підозрюваного, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Адвокат, просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою підозрюється ОСОБА_5 .

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні, підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_17 від 08.04.2020; показаннями потерпілої ОСОБА_17 ; протоколом огляду місця події від 22.04.2020; протоколом обшуку житла підозрюваного ОСОБА_5 від 22.04.2020; протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімкам; протоколом огляду грошових коштів від 17.04.2020; протоколом огляду грошових коштів від 22.04.2020; показаннями потерпілої ОСОБА_11 ; протоколами допитів наступних свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; протоколами оглядів мобільних телефонів; протоколом за результатами аудіо-відео контролю ОСОБА_5 від 23.04.2020 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 22 квітня 2020 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі п.2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення. 23 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 23 квітня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави. Строк дії ухвали закінчується о 17 год. 35 хв. 20 червня 2020 року.

01 червня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої 23 квітня 2020 року підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою.

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

При розгляді клопотання слідчий суддя бере до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується наведеними вище зібраними матеріалами кримінального провадження. Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Доводи захисника про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який слідчий суддя вважає безпідставними. Так, адвокатом підозрюваного в судовому засіданні не надано доказів того, що ризики які існували при обранні запобіжного заходу перестали існувати на даний час.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в межах досудового розслідування після обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по вказаному кримінальному провадженні було допитано свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 цивільний чоловік потерпілої ОСОБА_17 , повідомив, що йому відомо про факт вимагання від останньої грошових коштів в сумі 4700 доларів США. Зокрема свідок повідомив, що його цивільна дружина піддавалася погрозам фізичного насилля над нею та членами її сімї за не надання вказаних грошей з боку мешканців с. В. Лучки ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , жінки ОСОБА_7 , осіб ромської національності: ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 . Окрім, того згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2020 року, свідок ОСОБА_19 , упізнав особу на фотознімку №2, та повідомив, що впізнає вказану особу як ОСОБА_25 , який разом із іншими особами приїжджав за грошима.

Свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка потерпілої ОСОБА_17 , повідомила, що їй також відомо про вимання від її матері грошових коштів у сумі 4700 доларів США. Свідок назвала осіб які під погрозами фізичним насиллям як потерпілій так і членам її сімї вимагали гроші, а саме: мешканці с. В. Лучки ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , жінки ОСОБА_7 , осіб ромської національності: ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 .

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що 23 квітня 2020 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави. Строк дії ухвали закінчується о 17 год. 35 хв. 20 червня 2020 року.

Разом із тим, завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 23.03.2020 року не вбачається за можливе, адже необхідно провести ряд слідчих дій та заходів, спрямованих на отримання повного обсягу фактичних даних (доказів) у даному кримінальному провадженні, зокрема: отримати висновки балістичних експертиз, що потребує значного часу у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи;отримати відповіді на доручення слідчого оперативним підрозділам; отримати матеріали за наслідками проведених у рамках досудового розслідування НСРД, надати їм належну оцінку;допитати ряд свідків, яких на даний час не виявилось за можливе допитати; призначити та отримати висновки фоноскопічних та інших експертиз, що також потребує значного часу у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи;з урахуванням отриманих відповідей та матеріалів експертиз провести і інші необхідні слідчі (розшукові) дії;виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Окрім того ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2020 року продовжено строк досудового розслідування до 03.08.2020 року.

Слідчий суддя вважає доведеним, що на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному заявлені ризики не зменшилися, а наведені в клопотанні, та з`ясовані у судовому засіданні обставини, виправдовують тримання особи під вартою. Зокрема існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 спроможний: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За матеріалами клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, кількість осіб яким повідомлено про підозру, у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що оцінка наведеним ризикам вже дана слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказані ризики не зменшились, та продовжують існувати на даний час. Крім того, після обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 було змінено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто більш тяжкого злочину.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, приватний підприємець, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони згідно характеристики ДОП сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, так до Мукачівського відділу поліції надходили скарги за вчинення ним злочинних діянь, а також протягом поточного року ОСОБА_5 , притягався до адміністративної відповідальності. Окрім того слідчий суддя бере до уваги і те, що ОСОБА_5 засуджений 30.11.2019 року вироком Мукачівського міськрайонного суду за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 345 та ч. 2 ст. 342, ст. 70 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Станом на даний час судимість із ОСОБА_5 у порядку передбаченому КК України не знято і не погашено. Що вказує на наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи сторони захисту про необхідність врахування того, що на утриманні у підозрюваного перебуває неповнолітня дитина, не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, експертів, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, про що зазначалося вище.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_26 інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день розгляду клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення підозру у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя враховує, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 а саме вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою. Окрім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній було вчинено із застосуванням насильства, погрози застосування насильства щодо потерпілих та членів їх сімей, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя бере до уваги мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зокрема, слідчим суддею враховується і та обставина, що ці тяжкі правопорушення у яких підозрюється ОСОБА_5 разом із іншими особами, вчинені щодо потерпілих із погрозами вбивства та спричинення тяжких тілесних ушкоджень у період , коли Постановою КМ України від 11.03.2020року №211 (із змінами від 02.04.2020року ) по всій території України із 12.03.2020року введено карантин та ряд інших обмежувальних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, що визнана ВОЗ України пандемією короновірусної інфекції.

Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є зухвалим і відкритим не тільки щодо потерпілих у даному кримінальному провадженні, але й суспільства в цілому.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою підозрюваному підлягає задоволенню, так як вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик впливу підозрюваного на інших учасників процесу, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі слідчий суддя не вбачає.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слід продовжити до 03.08.2020 року, в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням наведеного вище клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000132 відомості по яке внесено до ЄРДР 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України погоджене прокурором про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваному за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Мукачева, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_6 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_7 , одруженому, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, раніше судимого, в межах строків досудового розслідування, а саме до 03.08.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1