Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________
У Х В А Л А

27 січня 2020 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 ознайомившись з клопотанням адвоката ОСОБА_2 - захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в :

24 січня 2020 року Рівненському апеляційному суду адвокат ОСОБА_2 подав клопотання постановити ухвалу, якою направити кримінальну справу №555/107/20 (кримінальне провадження №0000570) з Корецького районного суду Рівненської області до іншого суду в межах юрисдикції Рівненського апеляційного суду, з метою забезпечення оперативності та ефективності розгляду кримінального провадження, до Костопільського районного суду Рівненської області.

На обґрунтування клопотання він зазначив, що в провадженні Корецького районного суду Рівненської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України. Ця справа була призначена до слухання у Корецькому районному суді Рівненської області ухвалою колегії суддів Рівненського апеляційного суду у складі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Також послався на те, що судді апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 брали участь у цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування та які, згідно приписів ст.76 КПК України, не мають право приймати будь-які рішення, у тому числі процедурні, у цьому судовому провадженні №555/107/20, а отже ухвала про вирішено питання щодо направлення вказаної справи до Корецького районного суду Рівненської області, постановлена з грубим порушення приписів кримінального процесуального законодавства та сформовано склад суду у Корецькому районному суді Рівненської області з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства за принципом «плодів отруйного дерева», який сформульовано Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німетчини», «Тексейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Ознайомившись зі змістом вказаного клопотання вважаю, що воно переслідує мету оскарження ухвали Рівненського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, якою постановлено задовольнити подання голови Березнівського районного суду Рівненської області та кримінальне провадження № 0000570 стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, передати на розгляд Корецького районного суду Рівненської області. Водночас у вказаному рішенні апеляційного суду зазначено, що ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Попри це, в обгрунтування клопотання адвокат ОСОБА_2 зазначив, що на його думку колегія суддів Рівненського апеляційного суду, яка постановила вказану ухвалу ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , за приписами ст.76 КПК України позбавлена права приймати будь-які рішення у цьому судовому провадженні, а тому це рішення постановлено з грубим порушенням приписів кримінального процесуального законодавства.
Оскільки судове рішення щодо визначення підсудності кримінального провадження не може бути оскаржене, то вказане клопотання захисника слід розцінити як зловживання процесуальними правами, які суперечать засадам кримінального судочинства.

Неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, яке закріплене у ст. 55 Конституції України. Як визначено у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. зловживання правом - діяльність або дії, спрямовані на скасування прав та свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань кримінального судочинства. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Таким чином, клопотання захисника-адвоката ОСОБА_2 про направлення вказаного кримінального провадження до іншого місцевого суду слід оцінити як зловживання процесуальними правами, спрямоване на приховане апеляційне оскарження ухвали Рівненського апеляційного суду від 22 січня 2020 року.

Відповідно до припису ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

За наведених обставин та керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи №555/107/20 (кримінального провадження №0000570) стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, з Корецького районного суду Рівненської області до Костопільського районного суду Рівненської області.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_1