Номер провадження: 11-кп/813/758/20
Номер справи місцевого суду: 498/1121/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області, з середньою освітою, громадянин України, одруженого, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий згідно ст. 89 КК України,
засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000364 від 06.10.2017 року,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.
Строк відбуття покарання обвинуваченому обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 06.10.2017 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишений без змін.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню: за проведення судових експертиз: трасологічної 989,6 грн., трасологічної 1581,92 грн., молекулярно-генетичної 24984,96 грн., загалом що складає 27556,48 грн.
Як вбачається з вироку, 06.10.2017 року приблизно о 04 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по АДРЕСА_2 , знаходився в приміщенні житлової кімнати, де після вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним і ОСОБА_9 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка, яка переросла в бійку, із-за того, що ОСОБА_9 попросив обвинуваченого ОСОБА_8 вийти з будинку.
Під час бійки ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 за допомогою кухонного ножа, який лежав на столі в кімнаті, спричинив потерпілому колоте-різане ушкодження правої половини обличчя з повним перетином зовнішньої сонної артерії, в результаті чого ОСОБА_9 упав на підлогу, а ОСОБА_8 завдав йому декілька ударів ногами та металічним совком в область грудної клітини та іншим частинам тіла, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді забитої рани волосистої частини голови (в тім`яної ділянці справа); забитої рани на лобі посередині, двох забитих ран шкіри перенісся посередині; проникаючого колото-різаного поранення правої половини обличчя, рани правої половини обличчя з повним перетином зовнішньої сонної артерії, закритої травми грудей: переломів 3-10 ребер по передньо-пахвовій лінії справа, переломів 4-10 ребер по передньо-пахвовій лінії ліворуч; синця лівої навколо очної області; садна лівого плеча в верхній треті по передній поверхнею, від яких ОСОБА_9 помер на місці пригоди.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з вироком, зазначає, що вирок незаконний та необґрунтований, посилаючись на наступне:

ніякої сварки між ним та потерпілим не було, раніше вони не були знайомі, вони разом випили вина, потім він заснув, коли прокинувся, то побачив, що потерпілий лежить увесь у крові, після чого він побіг та викликав швидку допомогу;

в ході досудового розслідування на нього чинився психологічний тиск працівниками поліції;

в доповненні до апеляційної скарги обвинувачений вказав, що він себе оговорив, дані ним раніше свідчення були неправдивими, оскільки його залякували, та заставляли зізнатися у вбивстві;

відбитки пальців його рук залишилися на вилученому ножі через те, що на підводі, яка належала йому, лежали 3 ножі, які він хотів викинути з підводи, але не встиг, дільничний сказав, що на ножі мають залишитися відбитки пальців;

призначене покарання у вигляді 9 років позбавлення волі є занадто суворим, та процесуальні витрати за проведення експертиз, які покладені на нього є також занадто суворими.

За результатами розгляду апеляційної скарги обвинувачений просив розглянути справу та прийняти відносно нього справедливе рішення.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи вирок суду в частині кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає вирок суду занадто суворим, оскільки обвинувачений намагався надати допомогу потерпілому, викликав медичну допомогу, залишався на місці до прибуття швидкої допомоги. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей, просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника та просив пом`якшити покарання.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні всі докази, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до пред`явленого обвинувачення, суд першої інстанції, визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, зазначивши у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення з посиланням на докази.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок районного суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідків та письмові докази, надані стороною обвинувачення, які були досліджені судом.

Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досліджені судом докази, які поставлені в основу обвинувального вироку спростовують доводи обвинуваченого про відсутність доказів, що доводять його вину, що свідчить про відповідність оскаржуваного вироку вимогам ст.374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що наведені у вироку докази, які покладені в основу вироку не доводять наявність в його діях складу злочину, спростовуються змістом наведених у вироку показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , протоколів огляду місця події від 06.10.2017 року, протоколу слідчого експерименту, висновків судових експертиз, а також іншими письмовими доказами, дослідженими судом першої інстанції, які наведені у вироку.

При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого носять загальний характер, без вказівки на невідповідність наведених у вироку показань свідків, а також письмових доказів.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 , що на нього чинився психологічний тиск з боку співробітників поліції спростовуються його показами, даними в суді першої інстанції та підтвердженими в судовому засіданні апеляційного суду, зокрема, що слідчий при проведенні слідчих дій: огляду місця події та слідчого експерименту не здійснював на нього тиск, він все показував та давав пояснення добровільно. Крім того, послідовність і добровільність вказаних дій підтверджують і свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту. Зазначені доводи обвинуваченого були досліджені в судовому засіданні і суд першої інстанції дав їм належну оцінку.

Твердження апеляційної скарги про те, що, начебто, у кримінальному провадженні є свідок, який бачив у ніч події злочину автомобіль сірого кольору не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки в ході розгляду апеляційної скарги обвинувачений і його захисник не підтримали апеляційну скаргу в цій частині і не пояснили, який саме свідок бачив автомобіль, у якому саме місці і час, та яке відношення до даного провадження мають зазначені відомості. Крім того, стороною захисту не було заявлено жодних клопотань щодо необхідності допиту такого свідка відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.

Також не може апеляційний суд погодитись із доводами апеляційної скарги про порушення права на захист обвинуваченого, який, начебто, не володіє мовою судочинства, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений повідомив про те, що він є громадянином України, народився і виріс на території України в с. Велоплоске Великомихайлівського району Одеської області, навчався у загально-освітній середній школі, вивчав, в тому числі, українську мову та літературу, у зв`язку з чим зазначені твердження є надуманими і необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: наявність неповнолітніх дітей, та відсутність матеріальних претензій від потерпілих. Суд також вірно врахував обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та відносно особи похилого віку.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, в результаті якого настала смерть людини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, тобто покарання в нижніх межах, передбачених санкцією ч.1 ст.115 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання. З урахуванням наведеного доводи обвинуваченого про тяжкість та несправедливість призначеного йому покарання є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, даних про його особу та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, а судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирокРоздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2018 року відносно нього за ч. 1 ст. 115 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4