ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/7761/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2019 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ДОЛГОГО МИКОЛИ ВІКТОРОВИЧА про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту нерухомого майна, у порядку ст. 174 КПК України. У вимогах даного клопотання просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2019 на автомобіль марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно якого останній взяв у борг 23484,00 долари США, що еквівалентно 636416,40 грн. У якості забезпечення виконання вказаного зобов`язання між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», д.н.з. НОМЕР_2 . У зв`язку з неповерненням боргу ОСОБА_6 , на підставі виконавчого напису нотаріуса ОСОБА_3 було передано вказаний автомобіль для подальшої реалізації та поміщено на охоронюваний майданчик. Однак 23.04.2019 даний автомобіль був вилучений у заявника працівниками поліції та ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2019 на нього було накладено арешт. ОСОБА_3 вважає, що арешт на автомобіль накладено безпідставно, оскільки він не є знаряддям злочину та не містить на собі слідів кримінального правопорушення. Окрім того, ОСОБА_3 є законним володільцем вказаного автомобіля, а власник автомобіля ОСОБА_7 не заперечує проти повернення автомобіля заявнику, тому арешт є таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_8 вимоги клопотання про зняття арешту підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали скарги, вислухавши заявника, суд приходить до висновку про задоволення вимог клопотання з наступних підстав.
Судом встановлено, що слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розпочато кримінальне провадження №20002869 від 19.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.01.2019 ОСОБА_5 було придбано у ОСОБА_7 у розстрочку автомобіль марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», д.н.з. НОМЕР_3 , чорного кольору, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску. За домовленістю сторін вартість транспортного засобу становила 54612,00 доларів США, що еквівалентно 1534597,00 грн.
Зареєстрованим власником транспортного засобу був ОСОБА_7 ..
Під час проведення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що в подальшому ОСОБА_5 здійснював щомісячні грошові платежі відповідно до умов укладеного ним договору, після чого здійснивши щомісячні платежі за березень 2019 року перестав виходити на зв`язок та сплачувати грошові кошти за придбаний ним автомобіль.
Відповідно до наявної в базі сервісного центру МВС України інформації 05.04.2019 автомобіль марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», чорного кольору, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, було перереєстровано без згоди на те попереднього власника з державних реєстраційних номерних знаків НОМЕР_3 на реєстраційній номерні знаки НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_5 ..
В подальшому 08.04.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір позики № 08/04/19, згідно якого останній отримав у борг грошові кошти у розмірі 23484,00 долари США, що еквівалентно 636416,40 грн.. У якості забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_5 за вказаним договором позики 08.04.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір застави транспортного засобу марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», чорного кольору, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

У зв`язку з сплатою ОСОБА_9 грошових коштів за договором позики, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № 2826, було звернено стягнення на автомобіль марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», чорного кольору, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , для задоволення вимог стягувача ОСОБА_3 у розмірі 859615,72 грн.

25.04.2019 постановою Дарницького УП ГУНП у м. Києві автомобіль «PORSCHE», модель «CAYENNE», державний реєстраційний НОМЕР_4 , чорного кольору, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, визнано речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 13.05.2019 у справі №753/8600/19 задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП України в місті Києві ОСОБА_12 , про накладення арешту на автомобіль марки „PORSCHE, модель „CAYENNE, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20002869 від 19.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
При судовому розгляді вищевказаного клопотання про накладення арешту на автомобіль ОСОБА_3 присутній не був.
Потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 надав згоду на скасування арешту на вказаний автомобіль.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Як вбачається із ухвали слідчого судді від 13.05.2019 накладення арешту на майно обґрунтовано тим, що вилучене майно відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, а тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження цього майна, таке підлягає арешту.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відомості про кримінальне правопорушення внесено в ЄРДР 19.04.2019 та досудове розслідування триває, про те відомостей, що станом на день розгляду вказаного клопотання, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-якій особі не оголошено, при цьому слід наголосити на тому, що ОСОБА_3 не є підозрюваною, обвинуваченою, засудженою у даному кримінальному провадженні, також не є особою, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя вважає, що оскільки слідчий у судове засідання не з`явився, належних доказів на існування обставин, на які він посилався в обґрунтування необхідності застосування арешту автомобіля марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», не надав та не обґрунтував таку ступінь втручання у права та свободи заявника, на яке він просив накласти арешт, крім того, не надав відомостей того, що на даній стадії досудового розслідування є необхідність у забезпеченні вказаного кримінального провадження, як арешт майна, із чим кримінально процесуальний закон пов`язує можливість скасування арешту майна.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником доведено необґрунтованість накладення арешту на вказаний автомобыль, оскільки, вилучене майно не відповідає жодним із критеріїв, визначених ст. 170 КПК України, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його слідів та не може бути використане як доказ фактів чи обставин, що встановлюється під час досудового розслідування, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна спростовані заявником у ході розгляду клопотання, а відтак клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 170-175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 13.05.2019 року, з автомобіля марки „PORSCHE, модель „CAYENNE, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0002869 від 19.04.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1