Справа № 309/2367/17
Провадження № 1-кп/309/32/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бороняво Хустського району Закарпатської області, громадянки України, яка має середню освіту, розлученої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_6 10 липня 2017 року, близько 9 години 30 хвилин, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 , під час сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, між нею та ОСОБА_5 , діючи умисно, нанесла останньої один удар палицею в область правого плеча і один удар кулаком в область голови, в результаті чого заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синців: правого трапецієвидного м`язу, чола справа; садна-подряпини спинки носа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на загальну суму 5205грн. /матеріальна шкода 205грн.; моральна шкода 5000грн./.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, не визнала та пояснила, що 10 липня 2017 року, близько 9 години 30 хвилин, вона знаходилась вдома та потерпілу ОСОБА_5 не бачила, ніяких телесних ушкоджень їй не наносила.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини, її вина у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що між нею та ОСОБА_6 склалися неприязні відносини. 10 липня 2017 року, близько 9 години 30 хвилин, вона йшла по вулиці Чехова додому і зустріла ОСОБА_6 , яка безпричинно почала її ображати нецензурними словами, а потім підбігла до неї з дерев`яною пілкою, якою нанесла їй удари в область правого плеча, правої руки та обличчя, а потім нанесла їй ще декілька ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого заподіяла їй легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_8 , 2006 року народження, пояснив, що 10 липня 2017 року, близько 9 години 30 хвилин, він, знаходячись біля свого будинку АДРЕСА_2 , бачив, як ОСОБА_9 наносила удари ОСОБА_10 палкою в область тіла, а також наносила їй удари кулаками в область обличчя. При цьому Донинець ображала Клованич нецензурними словами.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

-витягом з ЄРДР, згідно якого 11 липня 2017 року внесено відомості про те, що 10 липня 2017 року, близько 9 години 30 хвилин, в с.Бороняво по вулиці Чехова гр. ОСОБА_6 спричинила тілесні ушкодження гр. ОСОБА_5 /арк.1 крим.пров.№50000743/;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 липня 2017 року від ОСОБА_5 , в якому вона повідомила про те, що 10 липня 2017 року, близько 9 години 30 хвилин, в с.Бороняво по вулиці Чехова гр. ОСОБА_6 нанесла їй тілесні ушкодження /арк.5 крим.пров.№50000743/;

-висновком судово-медичної експертизи №401 від 24 липня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців: правого трапецієвидного м`язу, чола справа; садна-подряпини спинки носа. Тілесне ушкодження у вигляді садна-подряпини виникло внаслідок дії твердих тупо граних предметів, що діяли по механізму тертя ковзання. Тілесне ушкодження у вигляді синця в області правого трапецієвидного м`язу виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, якою могла бути дерев`яна палка, що діяла по механізму удару. Тілесне ушкодження у вигляді синця чола справа виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, зажаті в кулак, чи дерев`яна палка, що діяли по механізму удару. Вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і по цій ознаці, згідно пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності /арк.18-19 крим.пров.№50000743/;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28 липня 2017 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , згідно якого вона показала: коли, чим, при яких обставинах та по яким частинам тіла ОСОБА_6 наносила їй удари /арк.34-38 крим.пров.№50000743/.

Оцінивши в їх сукупності зібрані докази, суд робить висновок, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження.

Позиція обвинуваченої щодо невизнання нею своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі письмових доказів, поясненнями потерпілої та свідка.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченої про те, що вона не спричиняла тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , оскільки такі повністю спростовуються показами потерпілої, свідка та висновком судово-медичної експертизи №401 від 24 липня 2017 року. Також суд враховує існування на час розгляду даної справи та постановлення вироку неприязних відносин між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 , а тому ставиться критично до показів обвинуваченої.

Відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України: особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним /відповідним/ характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися судом до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує:

-ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно зі ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості;

-дані про особу винної, яка раніше не судима /арк.20 крим.пров.№50000743/, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога психо-наркологічного відділення Хустської районної поліклініки не перебуває /арк.25 крим.пров.№50000743/, проживає з сином, невісткою та онуками /арк.23 крим.пров.№50000743/, за місцем проживання характеризується позитивно /арк.22 крим.пров.№50000743/, вину не визнала;

-позицію потерпілої, яка в судовому засіданні просила призначити обвинуваченій міру покарання згідно закону;

-відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України суд приймає до відома досудову доповідь про обвинувачену у кримінальному провадженні, складену інспектором Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_11 , згідно висновку якої: беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правовпорушень /арк.спр.74-76/.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст.66,67 КК України, ОСОБА_12 , судом не встановлено.

Враховуючи усі вищевикладені обставини у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, невизнання обвинуваченою своєї вини, ставлення обвинуваченої до вчиненого, враховуючи думку потерпілої, а також, приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про її особу, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу у максимальному розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України - є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, оскільки обвинувачена скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, 10 липня 2017 року, яке є злочином невеликої тяжкості та з дня його вчинення минуло більше двох років.

Розглянувши матеріали цивільного позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України: шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України: цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.129 КПК України: ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України: майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглянувши матеріали цивільного позову, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджується платіжними документами, наданими до позовної заяви /арк.спр.16-17/.

Також суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно роз`яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди": відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що потерпілій ОСОБА_5 , яка зазнала фізичних та душевних страждань через спричинення їй легких тілесних ушкоджень, було завдано моральну шкоду. Але, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 2000грн..

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.368,370,373-375 КПК України, суд, -

З А С УД И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн..

На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 205грн., моральну шкоду у розмірі 2000грн..

Повернути позивачу ОСОБА_5 з державного бюджету судовий збір, сплачений нею при поданні позову, у розмірі 640грн..

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1