Справа № 755/8529/18
№ 1-кп/755/301/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004771 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Томашгород, Рокитнівського р-ну, Рівенської обл., громадянина України, українця, працюючого в супермаркеті «Фозі» продавцем, одруженого, маючого на утриманні дітей 2005 р.н., 2012 р.н., 2015 р.н. (зі слів), із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 11 травня 2018 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебував у магазині «Еко Маркет», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Маяковського, 17, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного протиправного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному магазині, взяв товар, належний ТОВ «Еко», а саме: шоколад марки «Мілка» у кількості 7 шт., загальною вартістю 163 гривень 86 копійки; аерозольний дезодорант «Олд Спайс», закупівельною вартістю 50 гривень 91 коп., після чого, зайшов за одну із стійок у торговому залі та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, сховав викрадений товар до своєї сумки і не маючи наміру розрахуватись за взятий товар, виконавши усі необхідні дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, безперешкодно пройшов лінію каси з неоплаченим товаром, який знаходився в його сумці, й вийшов з приміщення магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд. Своїми протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив «Еко» матеріального збитку на загальну суму 214 гривні 77 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 , 15 травня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебував у магазині «Варус», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою власного протиправного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному магазині, взяв продукти належні ТОВ «Омега», а саме: ковбасу «Глобино» салямі Італійську, вагою 0,664 кг., вартістю 199 грн. 12 коп.; батончики «Снікерс», вартістю 82 грн. 30 коп.; батончики «Баунті», вартістю 83 грн. 98 коп. та тримаючи їх в руках, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, сховав їх за свою кофту і не маючи наміру розрахуватись за взятий товар, виконавши усі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, безперешкодно пройшов лінію каси з неоплаченим товаром, направився до виходу з магазину, але злочин не було закінчено до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину був зупинений працівниками охорони даного магазину, які помітили його злочинні дії. Своїми протиправними діями, які полягали у закінченому замаху на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , намагався спричинити ТОВ «Омега», матеріального збитку на загальну суму 365 грн. 40 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що 11 травня 2018 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, він перебував у магазині «Еко Маркет», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Маяковського, 17, та вирішив здійснити крадіжку, тому взяв шоколад «Мілка» у кількості 7 шт. та аерозольний дезодорант «Олд Спайс», після чого, зайшов за одну із стійок та впевнившись, що його ніхто не бачить, сховав все до своєї сумки і не розрахувавшись вийшов з магазину. Крім того, 15 травня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебував у магазині «Варус», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, та вирішив викрасти майно. Розуміючи, що вчиняє крадіжку, взяв ковбасу «Глобино» салямі Італійську, батончики «Снікерс», батончики «Баунті» та тримаючи їх в руках, сховав їх за свою кофту і не маючи наміру розрахуватись за взятий товар, направився до виходу з магазину, але на виході був зупинений працівниками охорони магазину. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, незаконні дії свої зрозумів та усвідомлює, що його дії були умисними. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 15.05.2018 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 18.05.2018 року; протоколу перегляду відеозапису від 18.05.2018 року; протоколу про визнання речовими доказами від 16.05.2018 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, щиро розкаявся, вину визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого - раніше не судимий, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав повністю, жалкує про вчинене), наявності пом`якшуючої обставини, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді:

за ч. 1 ст. 185 КК України 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: ковбасу салямі Італійську, вагою 0,664 кг., вартістю 199 грн. 12 коп.; батончики «Снікерс», вартістю 82 грн. 30 коп.; батончики «Баунті», вартістю 83 грн. 98 коп., що передані під зберігальну розписку відповідальній особі магазину «Варус» залишити у власності магазину;

- лазерний диск з відео з камер відеонагляду з магазину залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: