Справа № 273/1213/19
Провадження № 1-кп/273/158/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000058 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу - утримання під вартою, просив продовжити строк запобіжного заходу - утримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки 06.01.2020 року спливає строк застосування запобіжного заходу. Наявність ризиків передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальтне правопорушення на даний час не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 , заперечили щодо продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник вважає що його підзахисному ОСОБА_3 можливо змінити запобіжний захід - на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 також просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про продовження строків запобіжного заходу обвинуваченим суд враховує таке.

Згідно ухвали Баранівського районного суду від 07.11.2019 року обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , під час судового засідання було продовжено дію запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.01.2020 року.

Відповідно до вимог ст.331КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченим спливає, розгляд провадження не закінчено, рішення по провадженню не прийнято.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку

тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Суд вважає, що на даний час підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу немає, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень які відносяться до середньої тяжкості та тяжкого злочину, тому існує реальний ризик можливості обвинувачених незаконно впливати на свідків, які ще недопитані в судовому засіданні.

Крім зазначеного вище, суд враховує фактичні обставини справи, особи обвинувачених, які за місцем проживання характеризуються негативно, зловживають спиртними напоями, порушують громадський порядок, їх вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачені, з урахуванням вказаного, можуть переховуватись від суду, оскільки не мають міцних соціальних зв`язків, (неодружені), згідно характеризуючих даних можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків, зокрема допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , зазначила, що від родичів ОСОБА_3 , отримувала погрози з приводу показань в судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вже притягувався до кримінальної відповідальності і на шлях виправлення не став, тому суд не вбачає достатніх підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченими процесуальних обов`язків, суд вважає що запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у виді утримання під вартою слід продовжити до двох місяців, а саме по 21.02.2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176 -178 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого

ч.4 ст.296 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000058 від 11.02.2019, у вигляді утримання під вартою продовжити на 60 днів - до 21.02.2020 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомироського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1