КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1051/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом накладення заборони на його відчуження третім особам, часткового відчуження шляхом продажу квартир, його перетворення шляхом проведення будь-яких будівельних робіт ззовні та всередині будівлі.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 подала в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк для подачі апеляційної скарги, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2019 року про накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом накладення заборони на його відчуження третім особам, часткового відчуження шляхом продажу квартир, його перетворення шляхом проведення будь-яких будівельних робіт з зовні та в середині будівлі.

На думку апелянта, орган досудового розслідування не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя належним чином не оцінив докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, оскільки слідчим у поданому клопотанні не зазначено мети та підстав для накладення арешту, не винесено постанови про збереження речових доказів, санкція ст. 356 КК України не передбачає спеціальної конфіскації, а в матеріалах провадження відсутній цивільний позов.
Крім того, представник зазначає про законність забудови, та відсутності доказів у органу досудового розслідування щодо самочинного будівництва, оскільки останнє здійснюється на земельній ділянці, що була відведена саме для будівництва, документ, який надає право на виконання будівельних робіт отримано у межах і у спосіб, визначений законодавством та, одночасно, відносно будівництва було розроблено відповідний проект.
Також, накладений арешт застосований щодо особи, яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе матеріальну відповідальність за їх дії.
Крім того, на думку адвоката, в матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували наміри власника майна приховувати, пошкодити, знищити, втратити, перетворити або передати об`єкт нерухомого майна.
Окремо, представник власника майна зазначила про пропущення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що розгляд клопотання слідчого відбувався без повідомлення власника майна або представника, а про існування оскаржуваної ухвали останній стало відомо лише 16.01.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна чи його представника в судовому засіданні. Копію оскаржуваної ухвали, як зазначає представник власника майна отримано не було, а про існування ухвали слідчого судді власнику майна стало відомо 16.01.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Апеляційну скаргу було подано 21.01.2020 року, тобто вона є поданою в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом управління поліції в Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002651, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що 08.04.2019 року до Святошинського УП ГУНП у місті Києві надійшло звернення з Урядової гарячої лінії № КУ-9225455 від ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 на території будинків дачної забудови проводиться будівництво багатоповерхового житлового будинку без дозвільних документів. Відомості щодо даної події були внесені до ЄРДР та почато досудове слідство.

У клопотанні слідчого зазначено, що за вказаною адресою проводиться «Нове будівництво» на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями нежитлового призначення на АДРЕСА_1 . Замовником виготовлення вказаної декларації ОСОБА_7 декларацію було зареєстровано в Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві 30.08.2016 року № 47. Загальна площа будівлі відповідно до проектної документації 2 416, 0 кв.м. Відповідно до основних показників об`єкта будівництва: будівля має мати 4 поверхи.
Згідно ухвали слідчого судді, відповідно до наказу № 74 від 07.03.2019 року Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю міста Києва, було прийнято рішення на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 06.03.2019 № 8-10-0.411-3112/2-19 та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка від 05.03.2019 року№ 108-ДК/94/АП/09/01/-19 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, вул. Василя Алексухіна, 21, № 47.

Згідно з інформацією Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно земельна ділянка :75:079:0001,на якій проводиться забудова належить ОСОБА_7 .
Разом з тим,відповідно до довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , уповноважила ОСОБА_12 управляти та розпоряджатись належним їй об`єктом незавершеного будівництва за адресою: : АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою на якій знаходиться, оформляти на її ім`я право власності на квартири та нежитлові приміщення після завершення реконструкції за адресою: : АДРЕСА_1 .

19.12.2019 року за адресою: : АДРЕСА_1 , було проведено огляд на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року в ході якого, як зазначає орган досудового розслідування, зазначено, що на даний час на вказаному об`єкті незавершеного будівництва продовжують виконуватись будівельної роботи з внутрішнього оздоблення самовільно зведеної будівлі. При цьому будівельники, які були допитані в якості свідків,вказують на те,що вони там працюють не офіційно, інструктажі з техніки безпеки з ними не проводяться, трудових договорів вони не укладали. Окрім того, будівля має повноцінних 6 поверхів, в яких будівля поділена на квартири.
В ухвалі слідчого судді також зазначено, що 20.12.2019 рокуоб`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , що розміщений на земельній ділянці :75:079:0001 що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 був визнаний речовим доказом, шляхом винесення відповідної постанови.

20.12.2019 року старший слідчий слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом накладення заборони на його відчуження третім особам, часткового відчуження шляхом продажу квартир, його перетворення шляхом проведення будь-яких будівельних робіт ззовні та всередині будівлі.
Задовольняючи клопотання слідчого, винесене в межах кримінального провадження № 0002651 про накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 , дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів та недопущення незаконного розпорядження майном.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого або прокурора.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Звернення органу досудового розслідування з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів є неможливим, оскільки в матеріалах провадження відсутня постанова про визнання об`єкту незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом уваги не звернув.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом накладення заборони на його відчуження третім особам, часткового відчуження шляхом продажу квартир, його перетворення шляхом проведення будь-яких будівельних робіт ззовні та всередині будівлі, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 про накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці :75:079:0001, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом накладення заборони на його відчуження третім особам, часткового відчуження шляхом продажу квартир, його перетворення шляхом проведення будь-яких будівельних робіт ззовні та всередині будівлі, - відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4