Справа № 161/6594/20
Провадження № 1-кп/161/740/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 24 червня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001236 від 31 березня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 14.03.2020 близько 02.00 год. перебуваючи у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вилучення над дверима шматка деревини, через отвір проник в підвал №59, після чого, шляхом від`єднання від дверей підвалу металевої пластини, яка утримувала двері в зачиненому стані, відкрив останні. В подальшому, перебуваючи в приміщенні підвалу №59 таємно викрав 50 кілограм картоплі вартістю 10 гривень за 1 кілограм, всього на загальну суму 500 гривень, велосипед марки «Аїст» вартістю 1000 гривень, скляні банки із консервацією: чотири трилітрові банки із грибами, вартістю 35 гривень кожна, загальною вартістю 140 гривень, три літрових банки із грибами, вартістю 20 гривень кожна, загальною вартістю 60 гривень, три трилітрових банки із помідорами, вартістю 30 гривень кожна, загальною вартістю 90 гривень, чотири трилітрових банки із огірками, вартістю 30 гривень кожна, загальною вартістю 90 гривень, шість трилітрових банок із компотом вартістю 20 гривень кожна, загальною вартістю 120 гривень, всього консервації на загальну суму 500 гривень, належні ОСОБА_5 , чим спричинив останній майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у сховище, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що дійсно, за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Суму викраденого не заперечує. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю ствердила показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Збитки їй не відшкодовано. Щодо міри призначення покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у сховище.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання, потерпіла щодо міри покарання поклалася на розсуд суд, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон з маркувальним позначенням «Selecline» IMEI НОМЕР_1 , з сім карткою оператора телекомукаційних послуг ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в камері схову Луцького ВП ГУНП у Волинській області передати за належністю ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: