Справа № 183/3493/19
№ 1-кп/183/597/20

У Х В А Л А
13 лютого 2020 року м. Новомосковськ
Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого ПП « ОСОБА_5 », судимого: 13.10.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням військового (спеціального) звання «старший лейтенант міліції»; на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від призначеного основного та додаткового покарання звільнений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, працюючого тренером педагогом ДЮСШ № 4, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
В судовому засіданні колегією суддів поставлено на розгляд питання доцільності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 .
Прокурор заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обвинуваченим порушуються умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до клопотання долучив відеозапис та копії документів, які підтверджують порушення умов запобіжного заходу обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про зміну йому запобіжного заходу на тримання під вартою, зазначив, що немає жодних порушень умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не заперечував проти продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на тримання під вартою, вважає клопотання необґрунтованим і безпідставним, просив долучити до матеріалів справи характеристику видану старшим лейтенантом поліції ДОП СДОП ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 щодо належного виконання ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки воно подано з порушенням вимог чинного законодавства, та не заперечували проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали думку захисників.
Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку всіх учасників провадження, колегія суддів прийшла до таких висновків.
У відповідності з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання передбаченим ризикам.
При вирішенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів враховує, що вказані у клопотанні прокурора ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно продовжують існувати. Про наявність ризиків свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких та особливо тяжких, за найбільш тяжкий злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Відтак, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.
Все, наведене раніше, на думку колегії суддів, неодмінно свідчить про наявність підстав для необхідності продовження застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Однак, колегія суддів також враховує позицію та доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо можливості продовження останньому запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Аналізуючи доводи, наведені в клопотанні прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає наступне.
Так ч. 3 ст. 176 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Вказана норма передбачає те, що саме слідчий та прокурор повинні доводити обставини, які б вказували про необхідність, перш за все, застосування будь-якого запобіжного заходу. По-друге, саме ці процесуально визначені особи повинні доводити те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вбачається з клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з домашнього арешту на тримання під вартою, прокурор обґрунтовує його лише загальними фразами, у всіх своїх попередніх клопотанням зазначає одній й ті ж підстави, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні доказів на підтвердження обставин викладених у клопотанні колегії суддів не надано, а текст клопотання містить лише визначення «може» та «матиме можливість».
Так, до клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 прокурор долучає диск з відеозаписом та копію заяви ОСОБА_15 , які колегія суддів, вважає повинні бути повернуті прокурору, оскільки, зазначені копії не засвідчені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, диск взагалі не має жодних розпізнавальних написів, що позбавляє суд можливості оцінити їх належність та допустимість.
Правила засвідчення копій документів визначені Вимогами до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затвердженим наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 №55, відповідно до яких копія документу набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.
Крім того, статтею 184 КПК України передбачені вимоги до змісту клопотання та додатків до нього.
Колегією суддів, неодноразово, під час розгляду попередніх клопотань прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу зверталась увага прокурора на необхідність належного виконання процесуальних обов`язків та дотримання вимог законодавства при поданні вказаних клопотань, однак прокурором ігноруються вимоги законодавства, що вказує на формальний підхід прокурора до доведення необхідності зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу.
В своєму рішенні по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року ЄСПЛ зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції, після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Дотримуючись цього твердження Європейського суду з прав людини, колегія суддів аналізує національне законодавство з питання застосування запобіжних заходів.
В частині 1 ст. 183 КПК України зазначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини в своїх рішеннях щодо України зазначає, що системним порушенням вимог Конвенції є подання органами досудового розслідування та прокурорів клопотань, які мають певні недоліки. Найпоширенішими із них є: підготовка подань за стандартними шаблонами, недостатнє їх вмотивування та обґрунтованість. Досить поширеним є й те, що в них здебільшого звернуто увагу на тяжкість злочину та ризик того, що особа, яка його вчинила, може ухилитися від слідства і суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення та впливати на свідків, які їм просто знайомі. При цьому на підтвердження зазначеного відповідні доводи та докази не додаються. З такими поданнями погоджуються прокурори, які після відмови суді першої інстанції у задоволенні таких подань звертаються з апеляціями, чим порушують як норми національного законодавства, так і вимоги Конвенції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором під час судового розгляду не були дотриманні вимоги чинного національного законодавства щодо подання клопотання та доведеності своїх доводів під час судового розгляду, тому в задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.
Разом з тим, при вирішенні питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту колегія суддів враховує те, що останній займається суспільно корисною працею, оскільки є приватним підприємцем; є учасником бойових дій; має місце реєстрації та постійного проживання, а також характеристику видану старшим лейтенантом поліції ДОП СДОП ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , щодо належного виконання ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також, колегією суддів при вирішенні вказаного питання також враховується те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, тому вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки це забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та він буде обмежений у комунікації, та не матиме змоги впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.
Оскільки, обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не змінилися колегія суддів вважає за необхідне, продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту до 10 квітня 2020 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
В задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 10 квітня 2020 року включно, з покладенням на нього обов`язків:
- цілодобово не залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;
- прибувати до суду за кожною вимогою.
Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3