Дата документу 21.05.2020 Справа № 554/2463/20
Провадження № 1-кс/554/6926/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2020 року м. Полтава
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, порушуючи ст. 1 ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», достовірно знаючи про заборону зайняття вказаним видом діяльності, маючи корисливий мотив, з метою отримання незаконного прибутку займаються гральним бізнесом на території Полтавської області.
Працівниками ВСП ГУНП в Полтавській області за дорученням слідчого здійснено відпрацювання на території м. Кременчука на предмет функціонування гральних закладів, в яких всупереч Законодавству надаються послуги у сфері грального бізнесу, під час якого встановлено нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснюється незаконна діяльність. За вказаною адресою невстановленими особами в супереч Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» здійснюється незаконне надання послуг у сфері грального бізнесу, передбачене ч. 1 ст. 203-2 КК України, шляхом надання доступу до симуляторів гральних автоматів через мережу Інтернет.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_3 .
18.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава ОСОБА_4 від 07.05.2020 року проведено обшук нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку виявлено та вилучено майно.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, подав заперечення в яких прохав відмовити в задоволенні клопотання.
Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу).
Згідно ч.11ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час обшуку від 16.04.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 18.05.2020 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України.
Тому, на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на планшет «NOMI ULTRA 4 LTE» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; планшет «NOMI ULTRA 4 LTE» IMEI 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон «HUAWEI DNB-LX1» чорного кольору; мобільний телефон «XIOMI M1803E7SG» в силіконовому чохлі чорного кольору; мобільний телефон «XIOMI M1803E7SG» біло-рожевого кольору; мобільний телефон «XIOMI» біло-рожевого кольору MDG1, IMEI 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з карткою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Samsung M30s» синього кольору у силіконовому чохлі червоного кольору, с/н RZ8M93EBQGP, ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , з картками операторів мобільного зв`язку: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; сувенірний ніж «GRAND WAY» в чорному чохлі; два зарядні пристрої «DEKKI W»; трьох антенний роутер TP-LINK з блоком живлення; тюнер марки «ajnua» с/н 1H00C1FPALC60F8, з блоком живлення та адаптером; копія акту приймання передачі нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 02.03.2019 року від орендодавця ОСОБА_3 до орендаря ОСОБА_5 ; копія договору оренди нежитлового приміщення від 01.03.2019 року; копії документів що стосуються трудових договорів ФОП « ОСОБА_5 » та копії паспортних даних ОСОБА_5 що вилучено під час обшуку нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 із забороною їх використання та відчуження.
Вилучені речі зберігатимуться в камері речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1