ЄУН № 336/6127/17
пр. № 1-в/336/73/2020
УХВАЛА
Іменем України
13 травня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2019 року за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15/11/2019 року за скоєння злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України ОСОБА_5 засуджено до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік з покладенням обов`язків протягом строку випробування періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 16.04.2020 року звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання у зв`язку з невиконанням останнім обов`язків, покладених на нього судом.

Представник органу пробації вказувала в судовому засіданні, підтримуючи подання, що ОСОБА_5 тричі не з`являвся для реєстрації до органу пробації, при цьому жодного разу доказів на підтвердження поважності причин не надавав, засудженому роз`яснювались наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього судом, проводились бесіди, однак, це не мало позитивного впливу, адже ОСОБА_5 знову не дотримував обов`язків.

Засуджений в судовому засіданні пояснив, що дійсно тричі не з`явився для реєстрації до органу пробації, перші два рази, оскільки перебував у лікарні з донькою, а третій раз не з`явився, бо працював протягом дня та не встиг з`явитись до органу пробації.

Захисник заперечував проти задоволення подання, вказуючи, що орган пробації не виконав покладених обов`язків, оскільки не здійснював превентивної функції, а лише контролював виконання засудженим покладених на нього обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подання, вказуючи, що ОСОБА_5 тричі не з`явився для реєстрації до органу пробації, при цьому жодного разу не підтвердив поважності причин неявки, адже документально посилання на те, що він начебто перебував у лікарні не надав. Крім того, навіть перебування у лікарні не робило неможливим прибуття його для реєстрації протягом усього робочого дня. Вказуючи, що ОСОБА_5 є раніше судимим, наразі щодо нього проводиться судовий розгляд у новому кримінальному провадженні за звинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, обов`язки, покладені на нього судом, не виконав, просив подання задовольнити та направити засудженого для відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів особові справи, засудженому ОСОБА_5 працівником органу пробації постановою від 27.12.2019 року встановлені дні явки для реєстрації, а саме перший та третій понеділок кожного місяця, а також роз`яснені наслідки невиконання обов`язків, що покладені на нього судом, про що наявна відповідна розписка.

Згідно листку реєстрації ОСОБА_5 тричі не з`являвся для реєстрації до органу пробації, а саме 03.02.2020 року, 17.02.2020 року та 06.04.2020 року.

В письмових поясненнях від 04.02.2020 року ОСОБА_5 вказав, що не зміг з`явитись для реєстрації за станом здоров`я та зобов`язався надати довідку на підтвердження вказаних обставин.

Натомість довідки такої ОСОБА_5 не надав, перевіркою органу пробації спростовано факт звернення ОСОБА_5 до медичного закладу. В судовому засіданні ОСОБА_5 неявку для реєстрації пояснював тим, що начебто перебував у лікарні із малолітньою донькою, однак, не надав відповідного документального підтвердження.

17.02.2020 року ОСОБА_5 знову не з`явився для реєстрації, прибув до органу пробації лише 26.02.2020 року за викликом, пояснивши, що 03.02.2020 року він перебував із донькою, а 17.02.2020 року протягом дня з 09.00 години до 17.00 години знаходився у Орджонікідзевському відділенні поліції, ознайомлюючись з матеріалами кримінального провадження.

Водночас в судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що 17.02.2020 року весь день перебував у лікарні, де знаходилась на лікуванні його донька .

При цьому ОСОБА_5 не надано доказів на підтвердження жодної із запропонованих версій причин своєї неявки до органу пробації.

Твердження ОСОБА_5 про те, що він начебто протягом 17.02.2020 року перебував у лікарні нічим не підтвердженні, адже з наданої довідки вбачається, що у КНП «Міська дитяча лікарня № 1» з 07.02 по 17.02.2020 року перебувавала на лікуванні ОСОБА_7 . При цьому у свідоцтві про народження ОСОБА_7 . ОСОБА_5 не зазначений батьком, а батьком вказано ОСОБА_8 .

Перебування у лікарні дитини, яка має матір та бабусю, яка, зі слів ОСОБА_5 також перебувала з дитиною у лікарні, не унеможливлювало явки для реєстрації у вказаний день, адже процедура реєстрації не займає багато часу.

Щодо неявки для реєстрації 06.04.2020 року в матеріалах особові справи наявні пояснення ОСОБА_5 про те, що він в цей день працював з 08.00 до 18.00 години, однак, жодних доказів на підтвердження цього засудженим надано не було. з його пояснень вбачається, що він працював неофіційно та того дня клав плитку, що очевидно не унеможливлювало його явки для реєстрації або перед роботою, або після її завершення, або протягом усього дня.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_5 не навів та не підтвердив будь-яких поважних причин своєї неявки до органу пробації щодо всіх трьох випадків.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 78 КК України, умовою звільнення засудженого від призначеного покарання є виконання ним обов`язків та не вчинення нового злочину. Як вказує ст. 166 ч. 2, 3 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбування покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Таким чином, суд, звільняючи засуджених від покарання з застосуванням ст. 75 КК України, в особі держави у такий спосіб надає засудженим можливість довести здатність жити у суспільстві, дотримуючись суспільних норм поведінки та не порушуючи закон, при цьому з метою перевірки того в який саме спосіб засуджений використовує таку можливість і покладає на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В період терміну випробування для успішного його проходження та для отримання можливості після його закінчення бути звільненим від відбування покарання остаточно засуджений має не допустити жодного порушення обов`язків, покладених на нього судом, а також своєю поведінкою довести, що він здатен вести спосіб життя, притаманний законослухняному громадянину.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 , який був раніше судимим, та будучи знову засудженим за скоєння аналогічного злочину, обов`язки, покладені на нього вироком суду, протягом строку випробуванням належним чином не виконував, для реєстрації до органу пробації систематично не з`являвся без поважних причин, тож умови звільнення від покарання не дотримав, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення подання та направлення засудженого для відбування покарання за вироком суду.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, 539 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2019 року за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік, задовольнити.

Направити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2019 року за ст. 309 ч. 2 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1