ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/43/20 Справа № 699/27/20 Категорія: ст.ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сотники Корсунь-Шевченківський район Черкаська область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого охоронцем в Корсунь-Шевченківській гімназії, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту фактичного затримання, тобто по 04.03.2020 включно,

в с т а н о в и л а :

Корсунь-Шевченківським ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000008 від 05.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що він 05 січня 2020 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ВАЗ 21102» типу седан-В д.н.з. НОМЕР_1 в межах населеного пункту с.Гарбузин Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, а саме по вул.Перемоги зі сторони с.Набутів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області в напрямку м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зі швидкістю близько 60 км/год, з увімкненим ближнім світлом фар, при достатній видимості, в порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 12 п. 12.1. (під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), п. 12.3. (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), Розділу 13 п. 13.1. (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу), виявивши небезпеку для руху у двох неповнолітніх пішоходів, а саме, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 , які рухались в попутному напрямку по смузі його руху, а саме, по правому узбіччю дороги, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не слідкував належним чином за дорожньою обстановкою та її зміною, в темну пору доби не вибрав безпечної швидкості, за якої мав би змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу по відношенні до виявленої рухомої перешкоди, в результаті чого навпроти домоволодіння АДРЕСА_5 + 230 м вказаної автодороги, здійснив наїзд на двох неповнолітніх пішоходів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у виді перелому лівої нижньої кінцівки, перелом кісток основи черепу (ВЧМТ), від яких помер у кареті ВШМД під час доставляння до ІНФОРМАЦІЯ_4 та пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої плечової кістки, закритого перелому нижньої третини правої гомілки зі зміщенням уламків, рваної рани правої гомілки, який перебуває в травматологічному відділенні Корсунь-Шевченківської ЦРЛ.

Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху водія автомобіля марки «ВАЗ 21102» типу седан-В д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у виді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 та тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

05.01.2020 підозрюваний ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, про що 05.01.2020 складено протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину.

06.01.2020 підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 щодо обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Клопотання старшого слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу задоволено. Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту фактичного затримання, тобто по 04 березня 2020 року включно.

Ухвала слідчого судді вмотивована тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якої передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 є злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Підозрюваний являється особою середнього віку, в ході досудового розслідування не здобуті будь-які дані, які вказували б на наявність у ОСОБА_7 будь-якої хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід домашній арешт.

Апелянт, посилаючись на норми національного законодавства та практику ЄССЛ, зазначає, що оскаржувана ухвала незаконна, так як в суді не встановлені обставини, які підтверджені будь-якими доказами, що підтверджують наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а слідчим суддею не враховано всіх даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 та в порушення вимог ч.1 ст.194 КПК України невмотивована недостатність застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, слідчий суддя допустив порушення вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, які істотно вплинули на правильність прийнятого судом рішення.

Вказує, що в ході судового розгляду встановлені обставини, на підставі яких можна стверджувати, що інші запобіжні заходи, зокрема домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, думки підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили про задоволення в повному обсязі апеляційної скарги, скасування судового рішення та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, а саме, домашній арешт, прокурора про законність, обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали клопотання, кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Застосовуючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого і прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якої передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а злочин у якому він підозрюється є злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Підозрюваний являється особою середнього віку, в ході досудового розслідування не здобуті будь-які дані, які вказували б на наявність у ОСОБА_7 будь-якої хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність обрання відносно ОСОБА_7 , який представляє собою суспільну небезпеку, найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам переховуватись від органів досудового розслідування і суду, враховуючи тяжкість наслідків злочину, наявність обставин, які обтяжують покарання винуватої особи, нещирість підозрюваного, яка проявилася у його показаннях щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

На думку колегії суддів, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, слідчий суддя правильно застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, що є необхідним і достатнім для запобігання ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді і передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано враховано, що наслідком таких дій підозрюваного, а також його схильність до керування транспортними засобами після вживання алкогольних напоїв може бути незаконний вплив на свідків та вчинення іншого правопорушення та одночасно врахував майновий стан підозрюваного, нестабільність місця проживання, а також особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, особу потерпілих), в зв`язку із чим вважав недостатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також слідчим суддею враховано, що особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до органів досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Крім того враховано, що домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що підозрюваний зареєстрований за однією адресою, а проживає за іншою адресою. Згідно, характеристики виданої від 07.01.2020 ОСОБА_7 на території сільської ради мешкає періодично, що свідчить про відсутність постійного місця проживання, де останній міг би відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З даними мотивами слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Обставин, які можуть слугувати підставами для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, колегією суддів не встановлено.

Посилання сторони захисту, як на підставу для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу те, що в ході судового розгляду встановлені обставини, на підставі яких можна стверджувати, що інші запобіжні заходи, зокрема домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки будь-яким об`єктивними даними, які не були предметом розгляду місцевого суду, не підтверджені.

Даних, про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, по справі не здобуто.

Доводи апелянта про відсутність в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України спростовуються матеріалами клопотання, кримінального провадження та даними встановленими в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання старшого слідчого СВ Корсунь-Шевченківського ВП ГУНП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у виді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.183, 193, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту фактичного затримання, тобто по 04.03.2020 включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді