Провадження №1-кс/463/5432/19
У Х В А Л А

17 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 28 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111 від 17 листопада 2017 року.

Скаргу мотивує тим, що слідчий ОСОБА_5 з 06.11.2019 року, отримавши матеріали кримінального провадження передані для подальшого проведення досудового розслідування, до 28.11.2019 року, до моменту винесення постанови, що оскаржується, не спланував та не провів жодної слідчої дії, не направив жодного доручення оперативним підрозділам для встановлення здобуття доказів, необхідних для цілей цього кримінального провадження тобто не виконав вимоги ч.1 ст.40 КПК України щодо законності та своєчасності проведення процесуальних дій. Окрім цього, незважаючи на наявні достатні у своїй сукупності докази, що підтверджують покази потерпілого та свідчать наявність в діях патрульних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, слідчий обґрунтував своє рішення виключно на їх показах. При цьому, не вказав, якими належними та допустимими доказами доводиться відсутність з елементів складу злочину, чи суспільної небезпеки діяння, що дає законні підстави для закриття кримінального провадження за п.2. ч.1 ст. 284 КПК України. Також ним не враховано, що докази отримані в наслідок допиту працівників патрульної поліції як свідків, є недопустимими доказами і не можуть бути використані при прийняті процесуального рішення щодо закриття кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_5 безпідставно вважає, що обов`язковою умовою диспозиції статті є наявність істотної шкоди від дій з перевищення влади або службових повноважень, і що дана істотна шкода, відповідно до п.3 примітки до ст.364 КК України, носить виключно матеріальний характер та в сто і більше разів повинна перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян. На підстав такого неправильного застосування даної норми кримінального закону, слідчий дійшов до висновку по відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, оскільки у ході досудового розслідування, встановлено, що істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб не завдано, що суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №301/2178/13-к (провадження №13-57кс18). Окрім того, дані про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 , незважаючи на ухвалу слідчого судді, внесені неповно, з грубим порушенням вимог ст.214 КПК України та Положення порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав в повному обсязі, дав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заперечення на скаргу до судового засідання не подав. Оскільки його неявка до суду не перешкоджає розгляду скарги, вважаю за можливе здійснити розгляд такої на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111, постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 28 листопада 2019 року закрито кримінальне провадження №0000111 від 17 листопада 2017 року з підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки під час досудового розслідування доказів у вчиненні кримінального правопорушення не встановлено.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови, до такого висновку слідчий дійшов за наслідками здійснення досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000111, таке перебувало в провадженні Прокуратури Львівської області. Також встановлено, що провадження неодноразово закривалось на підставі положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Так, слідчим Прокуратури Львівської області постановою від 4 березня 2019 року закрито кримінального провадження №0000111. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року вказану постанову скасовано у зв`язку із неповнотою слідства.

Відповідно до постанови прокурора Прокуратури Львівської області від 30 жовтня 2019 року визначено підслідність за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після зміни підслідності слідчим було допитано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , долучено відповіді щодо несправності жорсткого диску з записами з нагрудних камер.

Слідчий суддя погоджується із доводами представника скаржника щодо того, що мотиви закриття кримінального провадження базуються лише на показах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як свідків. Разом з тим, допит заявника, який вказував на вказаних осіб як таких що вчинили щодо нього злочин, слідчим не проведено, його покази не оцінено та не перевірено.

Окрім цього, як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчий закриття провадження мотивує відсутністю істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Разом з тим, дійсно, слідчим не враховано позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 05.12.2018 року у справі №301/2178/13-к (провадження №13-57кс18) щодо необов`язковості наявності наслідків у вигляді істотної шкоди для кваліфікації дій за ч.2 ст.365 КК України, оцінку доводів заявника через призму такої слідчий не провів.

Щодо доводів скаржника з приводу внесення відомостей до реєстру, то з врахуванням того, що кримінальне провадження розпочато іншим правоохоронним органом, слідству необхідно встановити обставини щодо внесення відомостей за іншими статтями, про які зазначав заявник.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За таких обставин, оскільки слідчим досудове провадження здійснено без перевірки всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для об`єктивного та повного розслідування, а тому постанова є передчасною, а відтак її слід скасувати.

Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 28 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111 від 17 листопада 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1