№ 317/1146/17
№/п 1-кп/317/13/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2020 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

адвоката обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0002108 від 29.10.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта незакінчена вища, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, розлучений, офіційно не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
23.09.2015 року ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, зателефонував на мобільний телефон директору ТОВ «Александр-Агро» ОСОБА_7 , з яким він на протязі семи років перебував у ділових стосунках, пов`язаних з торгівлею насінням соняшника та пояснив, що йому необхідно придбати 100 тон насіння соняшника, після чого обговорив у телефонній бесіді умови реалізації товару. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 домовились, що за товаром ОСОБА_4 прибуде 25.09.2015 року.
25.09.2015 року, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, скоординував на місце зберігання насіння соняшника ТОВ «Александр-Агро», а саме до току ПП «Агрофірма Славутич» розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселе, вул. Центральна, 162, водія на автомобілі «Краз», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , а сам в свою чергу знов зателефонував директору товариства ОСОБА_7 та пояснив, що він направив до вказаного току свій вантажний автомобіль уточнивши його державний номер реєстрації та попросив завантажити вказаний автомобіль насінням соняшника та відпустити з метою економії часу так як він зайнятий і приїде на місце під час здійснення другого завантаження та розрахується за придбаний товар. ОСОБА_7 на ґрунті довготривалих ділових відносин, довіряючи ОСОБА_4 погодившись на його прохання надав вказівку працівникам ТОВ «Александр-Агро» завантажити вказаний вантажний автомобіль насінням соняшника та надати можливість його подальшого транспортування.
Після чого, автомобіль «Краз» було заповнено насінням соняшника, вагою 25 тон 690 кг. загальною вартістю 205 520 гривень, після чого вказаний автомобіль покинув місце пригоди, в результаті чого діями ОСОБА_4 ТОВ «Александр-Агро» завдано матеріальний збиток, на загальну суму 205 520 гривень, що є великим розміром. За вказаний товар ОСОБА_4 не розрахувався, на вимоги розрахуватися не реагував та переховувався.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
ОСОБА_4 провину у скоєному правопорушенні формально не визнав. Щодо обставин та мотивів скоєння пояснив наступне:

ОСОБА_4 був знайомий зі ОСОБА_7 на час події близько 7 років. ОСОБА_7 працював в аграрному підприємстві, що розташовано в Оріхівському районі Запорізької області, а на 2015 рік вже перейшов працювати директором до ТОВ «Александр-Агро». У них склались довірливі робочі комерційні стосунки. ОСОБА_4 не є підприємцем, не представляє яке-небудь підприємство. Здійснював посередницьку діяльність між аграрними підприємствами купуючи насіння, зерно, сільхозпродукцію та реалізуючи заінтересованим особам. При цьому самостійно винаймав автотранспорт, домовляючись з власниками транспортних засобів, сплачуючи за послуги перевезення готівкою. Жодних договорів ніколи не укладав, своїх підписів в накладних та документах не ставив. Отримував відсотки за посередництво. Вартість товару та послуг визначав самостійно.

23 вересня 2015 року ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та домовився з ним про те, що він як посередник візьме у ТОВ «Александр-Агро» соняшник, продасть іншому підприємству, при цьому організує вивіз насіння. Наполягав, що до вивозу насіння він брав на ТОВ «Александр-Агро» зразок насіння, його якість влаштувала, тому він вирішив провести операцію. При цьому ОСОБА_4 бажав взяти на ТОВ «Александр-Агро» близько 100 тонн насіння, про що він повідомив ОСОБА_7 .

В процесі допиту ОСОБА_4 стосовно вказаних обставин став змінювати покази, та зазначив, що мав намір брати по одній машині на тиждень, якщо насіння буде належної якості та його буде влаштовувати угода.

24.09.2015 року ОСОБА_4 знову зателефонував ОСОБА_7 та домовився про порядок отримання вантажу. В автомобіль повинні були відвантажити 26 тонн насіння соняшника. Ціну соняшника вони з ОСОБА_8 оговорювали, за 7900 грн. за тонну. ОСОБА_4 жодних договорів не укладав та не підписував, вартість насіння визначалася ним особисто, при цьому в вартість враховувались витрати на перевозку та оренду автомобіля, та вартість послуги за посередництво, що повністю належали ОСОБА_4 . Особисто при завантаженні насіння ОСОБА_4 не був присутній. Водій вантажівки за вказівкою ОСОБА_4 приїхав на ТОК в с.Петропіль, (за якою назвою ОСОБА_4 знав населений пункт) отримав вантаж, поставив підпис в накладній, на випадок, якщо буде зупинений ППС, перевірив вагу вантажу, якість не перевіряв та перевіз вантаж до ПП « ОСОБА_9 », довго очікував в черзі. ОСОБА_7 зателефонував та повідомив, що насіння відвантажено. В той же день ОСОБА_4 зателефонували з ПП « ОСОБА_9 » та повідомили, що якість насіння, що привезли від ОСОБА_4 їх не влаштовує. ОСОБА_4 поїхав на ПП «Бондаренко» та особисто впевнився, що насіння гіршої якості, але це не було підтверджено сертифікатами та результатами аналізів та експертиз. Домовленість про певну якість насіння з ПП « ОСОБА_9 » взагалі нічим не підтверджувалась. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та висловив претензії, щодо якості насіння. ОСОБА_7 в телефонній розмові відмовився отримати насіння назад. З цього приводу ОСОБА_4 посварився з ОСОБА_7 . ОСОБА_4 вирішив насіння продати ПП « ОСОБА_9 », але як він зазначає за меншою ціною, ніж розраховував. За одну тонну соняшника ОСОБА_4 отримав готівкою по 7200 гривень, тобто 184 968 гривень. Продаж відбувся в той же день, одразу. Гроші ОСОБА_7 ОСОБА_4 не віддав. ОСОБА_7 на думку ОСОБА_4 домовленість по відвантаженню насіння виконав повністю.

В цей час до нього звернувся його знайомий ОСОБА_10 , у якого ОСОБА_4 позичав 70000 гривень та вимагав повернути борг. ОСОБА_4 із грошей, що були ним отримані за продаж соняшника, який належав ТОВ «Александр-Агро» повернув борг ОСОБА_10 . Залишок він також не повернув ТОВ «Александр-Агро», а витратив на лікування свого сина. Гроші, що залишилися від лікування витратив на власний розсуд, на що саме пояснити не зміг. При цьому ОСОБА_7 весь цей час телефонував та вимагав повернути гроші за отримане насіння. ОСОБА_4 визнавав та визнає, що отримав насіння соняшника, а гроші отримані за його реалізацію не повернув навіть на час розгляду справи в суді. А потім взагалі перестав спілкуватися зі ОСОБА_7 . Через 2 роки він дізнався, що перебував у розшуку та йому обрали запобіжний захід.

Надаючи пояснення наполягав, що не мав умислу на шахрайство, просто у нього в житті настала «чорна полоса», він не має можливості повернути гроші, але налаштований коли-небудь гроші повернути.

При цьому факт отримання насіння соняшника, що належить ТОВ «Александр-Агро», передачу насіння ПП «Бондаренко», отримання грошей в сумі 184 968 гривень, розпорядження вказаними грошима на власний розсуд, не повернення грошей за отримане насіння ТОВ «Александр-Агро» ОСОБА_4 не заперечує, а повністю визнає. Вказує, що у нього був відсутній умисел на заволодіння грошима шляхом зловживання довірою, а тому не скоював злочину. При цьому починаючи надавати покази суду чітко та ясно зазначив, що взяв у «Александр-Агро» одну машину соняшника з метою заробити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення обвинуваченого, представників потерпілого, покази свідків, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними та дослідженими доказами:

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 , що є директором ТОВ «Александр-Агро» суду пояснив:

З ОСОБА_4 знайомий приблизно з 2006-2008 року, оскільки той раніше купувал сільськогосподарську продукцію на підприємстві де працював ОСОБА_7 .У них склалися ділові довірливі стосунки. Раніше за товар ОСОБА_4 розраховувался, іноді затримуючи оплату на 1-2 дні.

23 вересня 2015 року ОСОБА_4 маючи намір на заволодіння майном ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО» шляхом зловживання довірою, зателефонував директорові ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО» з питанням придбання у підприємства 100 тон насіння соняшника. Після обговорення усіх питань щодо реалізації товару, було домовлено, що ОСОБА_4 прибуде 25.09.2015 року до ТОКУ ПП «Агрофірма Славутич» розташованого за адресою: вул. Центральна 162 с. Веселе Запорізького району Запорізької області, де знаходилося на зберіганні насіння соняшника належне ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО». 25.09.2015 року ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та попросив з метою економії часу завантажити насіння соняшника у автомобіль «Краз» держномер реєстрації НОМЕР_1 з причепом, під керуванням водія ОСОБА_11 , та якого після загрузки відпустити, оскільки ОСОБА_4 зайнятий та зможе приїхати під час другого завантаження насіння соняшника та одразу розрахується й отримає документи на відвантажений товар, насіння соняшника. Оскільки ОСОБА_7 до цього вже знав ОСОБА_4 як місцевого підприємця, який періодично вже купував у підприємства сільхозпродукцію, та з яким мав довірливі відносини, тому будь-яких сумнівів щодо зловмисних дій з боку ОСОБА_4 у нього, щодо заволодіння насінням соняшника підприємства на той час не виникло. Тому, після дзвінка ОСОБА_4 щодо завантаження автомобіля «Краз» держ номер реєстрації НОМЕР_1 з причепом та під керуванням водія ОСОБА_11 , за прохання ОСОБА_4 було завантажено насіння соняшника вагою 25 тон 690 кг. на суму за 200832 грн. Потім, коли ОСОБА_4 , вже наприкінці 25.09.2015 року не з`явився та не розрахувався за відвантажений товар, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_4 на що почув, що він ще зайнятий та розрахується пізніше. Натомість, ОСОБА_4 й надалі не поспішав розраховуватися та на дзвінки щодо розрахунку за товар на протязі місяця після його відвантаження постійно намагався уникнути розмови та перестав брати слухавку, тому ОСОБА_7 змушений звернутися до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії ОСОБА_4 від 29.10.2015 року.
До теперішнього часу ОСОБА_4 так і не розрахувався за насіння соняшника з ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО», та жодного разу навіть не проявив наміру щодо повернення коштів за відвантажений йому товар 25.09.2015 року, а потім ОСОБА_4 став переховуватися від слідства.
В судовому засіданні було допитано свідків:

ОСОБА_12 повідомила суду, що на ТОКУ, де вона працювала завідуючою до листопада 2019 року зберігалося насіння соняшника , яке належало ТОВ «Александр-Агро». 25.09.2015 року директор ТОВ «Александр-Агро» ОСОБА_7 зателефонував, та повідомив, що прийде вантажівка за насінням, яке необхідно відвантажити на 25 тонн. Такий дозвіл директора є звичайним при робочих відносинах. Приїхала вантажівка КРАЗ з причепом під кермуванням Моісєєва. Номер автомобіля та всі дані було записано в книгу. Було складено та видано товарно-транспорту накладну, яка підписана водієм та копія йому надана. Але як відомо свідку, за насіння соняшника ОСОБА_4 не розрахувався. ОСОБА_4 на складі свідок бачила одного разу. В судовому засіданні впевнено вказала на особу, яка не розрахувалась за соняшник.

ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_4 на обличчя не пам`ятає. Вона працює з 2014 року комірником на ТОКУ агрофірми «Славутич». На складах зберігається також майно ТОВ «Александр - Агро». Яке саме майно, в якій кількості зберігається свідку не відомо. 25.09.2015 року за усним розпорядженням директора ТОВ «Александр-Агро» ОСОБА_7 було проведено відвантаження насіння соняшника. За розпорядженням зав ТОКом вона відвантажувала машину соняшника та ТОКУ в с.Веселе по вул.Центральній. Водієм був Моісєєв. У нього вона узнала прізвище замовника та відвантажила 25960 кг, передоплати за соняшник не було,а потім стало відомо, що оплату також не проведено. Заволжська зателефонувала ОСОБА_7 і він підтвердив відвантаження. Автомобіль заїхав на ваги. Заволжська виписала товарно-транспортну накладну. ОСОБА_7 попередив телефоном про необхідність завантажити насіння, що зберігалося на ТОКУ та відпустити машину. Накладна була заповнена на водія, замовником вказано ОСОБА_4 . Наявність договору та інших документів це питання бухгалтерії, а тому вона наявність їх не перевіряла. Точно марку автомобіля на час розгляду справи уже не пам`ятає. Через місяць приїхали слідчі та проводили слідчі дії.

Свідок захисту ОСОБА_14 суду пояснив, що він раніше приятелював з ОСОБА_4 . Влітку 2015 року він позичив ОСОБА_4 гроші на півроку, але жодних розписок при цьому вони не складали. Але йому самому знадобилися гроші, а тому він вимагав від ОСОБА_4 повернути 70 000 гривень. ОСОБА_4 просив ці гроші потім знову йому позичити. ОСОБА_4 займався купівлею-продажем сільгосппродукції з 2012 року. Гроші ОСОБА_4 позичав для закупівлі. Коли ОСОБА_14 забрав у ОСОБА_4 позичені гроші на цьому грунті вони посварилися. Жодних розписок одне одному не писали. ОСОБА_4 повернул гроші ОСОБА_14 до 20-х чисел вересня 2015 року в сумі 70 000 гривень, як і позичав.

Від допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прокурор в ході судового розгляду відмовився. На допиті вказаних свідків сторона захисту не наполягала, оскільки обставини, про які могли повідомити вказані свідки визнані обвинуваченим.

Судом було досліджено письмові докази, якими підтверджено провину ОСОБА_4 , а саме:

Витяг з ЄРДР від 29.10.2015 року № 0002108 за ч.3 ст.190 КК України, щодо події 25.09.2015 року, коли невстановлений чоловік на ім`я ОСОБА_17 шляхом зловживання довірою під приводом купівлі, заволодів належним ТОВ «Александр-Агро» насінням соняшника загальною вагою 25 тон 690 кг, яке зберігалося на току за адресою АДРЕСА_3 , чим завдав ТОВ матеріальний збиток на суму 205 тис.520 грн. (т.1 а.с.203).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 29.10.2015 року ОСОБА_7 заявив, що 25.09.2015 року шляхом зловживання довірою відбулося заволодіння майном, що належить ТОВ «Александр-Агро». На підтвердження кількості викраденого насіння директором ТОВ «Александр-Агро» було надано інформацію 01.11.2015 року. (т.1 а.с.204-205).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2016 року свідок ОСОБА_16 в присутності понятих впізнав за фотознімками ОСОБА_18 , який 25.09.2015 року здійснив реалізацію насіння соняшника ФОП « ОСОБА_9 ». (т.1. а.с.206-208).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2016 року ОСОБА_7 в присутності понятих впізнав за фотознімками ОСОБА_18 , який 25.09.2015 року шляхом обману заволодів майном ТОВ «Александр-Агро». (т.1 а.с.209-211). Вказаний протокол за змістом має помилку, яка не виправлялась, а саме в протоколі зазначено дату заволодіння майном 29.10.2015 року, що не відповідає встановленим обставинам справи. Суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зазначали та зазначають дату правопорушення 25.09.2015 року. Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_7 впевнено впізнав ОСОБА_4 , як особу що заволоділа майном підприємства та особу, з якою він домовлявся про те, що насіння соняшника буде відвантажено та сплачено. ОСОБА_4 також не заперечував, що він впізнає ОСОБА_7 та що він дійсно домовлявся про відвантаження насіння та не сплатив його вартість підприємству. (т.1 а.с.209-211).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2016 року згідно якого свідок ОСОБА_15 в присутності понятих впізнав за фотознімками ОСОБА_18 , який наприкінці вересня 2015 року звернувся до нього з проханням допомогти в перевезенні насіння з с.Петрополь до с.Володимирівське. (т.1 а.с.212-214 ).

Згідно довідки ТОВ «Александр Агро» зі складу підприємства було відвантажено соняшник у кількості 25690 кг за ціною 9780 грн за 1 тону загальною вартістю 253560,3 грн. (т.1 а.с.216). Згідно довідки управління агропромислового розвитку середня ціна реалізації соняшнику у грудні 2015 року по Запорізькому району склала 9780 гривень за 1 тону. (т.1. а.с. 217).

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 до слідчого не з`являвся, а тому за клопотанням слідчого за ухвалою слідчого судді від 24.11.2016 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. 12.02.2017 року ОСОБА_4 було затримано та 13 лютого 2017 року було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно досудової доповіді від 14.07.2017 року, що була складена старшим інспектором Хортицького РС ЗМРВ з питань пробації ОСОБА_4 визнавав відповідальність за свої вчинки, шкодував про те, що вчинив не правильно, але при цьому в деякій мірі перекладав вину на потерпілого, із-за його несумлінності за наданий товар. Розумів, що необхідно змінювати поведінку та відношення до певних обставин.

Було зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі, з випробуванням.

Суд, надаючи оцінку показам свідків, приходить до висновку, що вони свідчать про те, що ОСОБА_4 було отримано насіння соняшника вагою 25690 кг, що належало ТОВ «Александр-Агро». За отримане насіння ОСОБА_4 повинен був розрахуватися готівкою, але цього не зробив, витративши гроші на власний розсуд.

Покази свідка ОСОБА_14 підтверджують те, що ОСОБА_4 не мав на меті розраховуватися з ТОВ «Александр-Агро», оскільки потребував грошей, які йому прийшлося повернути свідкові ОСОБА_14 на його вимогу.

По кримінальному провадженню було заявлено цивільний позов про відшкодування збитків на суму 200382 грн. Цивільний позов було підтримано позивачем.

На обґрунтування цивільного позову та в якості доказів було надано товарно-транспортну накладну б/н від 25.09.2015 року згідно якої ТОВ «Александр-Агро» відвантажило ОСОБА_4 соняшник урожаю 2015 року масою 25, 690 кг. Вантаж отримав водій КРАЗ АР29-50ВІ ОСОБА_19 (т.2 а.с.23). Видаткову накладну № АА-0000028 від 25.09.2015 року на соняшник врожаю 2015 р. в кількості 25690 кг на суму 205520, 10 грн. Одержувачем зазначено приватну особу ОСОБА_4 на умовах продажу за готівку. (т.2 а.с.25). Договір № 20/09-15-х про відповідальне зберігання від 20.09.2015 року, що укладено між ТОВ «Александр-Агро» та ПП «Агрофірма «Славутич», (т.2 а.с.26). Акт приймання-передачі від 20.09.2015 року про передачу на зберігання 100 тонн соняшника врожаю 2015 р.(т.2 а.с.27). Лист з книги складського обліку комірника за 2015 рік, з якого видно, що 25.09.2015 року КРАЗ АР 29-50ВІ Удачін та Моісеєнко отримали соняшник 25690 кг та не розрахувалися. (т.2 а.с.28)

Судом досліджено також експертний висновок № ОИ-254 від 29 березня 2017 року виконаний на підставі постанови про призначення експертизи від 23.03.2017 року, виконаний експертом Запорізької торгово-промислової палати ОСОБА_20 , згідно якого визначено вартість 25690 кг насіння соняшника на 25.09.2015 року. Загальна вартість складає 200382 грн, при вартості 7,800 за одну тону. (т.2 а.с.32).

Згідно рахунку № ОИ-254 від 29.03.2017 року інформаційні послуги з вартості товару з видачею експертного висновку складають 690 гривень. (т.2 а.с.33).

Вказаний висновок було надано суду разом з заявою про відкриття додаткових матеріалів в порядку ст.290 КПК України 07.05.2019 року. Копію висновку отримали обвинувачений, захисник та прокурор.

ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО» є потерпілим у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 190 КК України. Вказаним злочином цивільному позивачу - ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО» заподіяно майнову шкоду у розмірі 200382 грн.

Відповідно до фактів, доведених матеріалами кримінального провадження, громадянин ОСОБА_4 25.09.2015 року заволодів майном ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО», а саме насінням соняшника у розмірі 25 тон 690 кг., шляхом зловживання довірою.
Сума викраденого майна підтверджується висновком експерта № ОИ-254 від 29.03.2017 року, беручи до уваги вартість насіння соняшника на момент викрадення, злочин вчинений у великому розмірі.
Таким чином, станом на час подання цивільного позову до суду ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО» через злочинні дії відповідача (обман) зазнало шкоди в розмірі у розмірі 200382 грн.
Тобто, через злочинні дії відповідача позивач зазнав майнової шкоди на суму 200382 грн. (вартість насіння соняшника), а також витрати на проведення експертизи щодо визначення вартості насіння соняшника на 25.09.2015 року у розмірі 690 грн.
ОСОБА_4 увійшов у довіру, переконав, що розрахунок за соняшник відбудеться при другому його завантаженні, натомість, не виконав свій обов`язок до теперішнього часу.
У відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з с:дальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина,підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки, в результаті неправомірних та винних дій ТОВ «АЛЕКСАНДР-АГРО» було заподіяно матеріальних збитків у сумі 200382 гривни, які до теперішнього часу є невиплаченими та які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України вони підлягають відшкодуванню винною особою у повному обсязі.
У відповідності до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Оскільки в результаті вчинення ОСОБА_4 неправомірних дій, «АЛЕКСАНДР-АГРО» завдано майнової шкоди, тому підприємство має право на відшкодування.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Суд не може погодитися з думкою захисника адвоката ОСОБА_5 про недопустимість доказів.
А саме експертного висновку № ОИ-254 від 29.03.2017 р., адвокат вважає, що висновок експерта не є доказом, а лише процесуальним джерелом доказів. Для того щоб стверджувати, що експертний висновок № ОИ-254 від 29.03.2017 р., виготовлено повноважною на це особою, адвокат вважає, що стороною обвинувачення мали бути надані докази того, що перевірені всі обставини щодо повноважень експерта ОСОБА_20 і щодо даних, які виключають можливість проведення саме цим експертом судової експертизи. А оскільки у висновку експерта № ОИ-254 від 29.03.2017 р. відсутні відомості про освіту експерта, наявність атестації, свідоцтва про присвоєння кваліфікації та включення до державного Реєстру атестованих судових експертів, тому такий висновок та відомості викладені у ньому не отримані у порядку встановленому КПК України і є недопустимими доказами. Окрім того, у висновку експерта № ОИ-254 від 29.03.2017 р. відсутні відомості про ознайомлення його з правами та обов`язками, попередження експерта про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст. 385 КК України), тому такий висновок та відомості викладені у ньому не отримані у порядку встановленому КПК України і є недопустимими доказами.
Окрім того, відсутні письмові додатки до висновку експерта у вигляді матеріалів на які посилався експерт у висновку. Висновок експерта ОСОБА_20 не ґрунтувався на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо, ані на результатах дослідження матеріалів кримінального провадження.
Також захисник зазначає, що згідно з наданим стороною обвинувачення протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування відповідно до ст. 290 КПК України, від 10.04.2017 року підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 був наданий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0002108 у період часу з 17.20 до 18.00, що відображено у пункті 21 реєстру матеріалів досудового розслідування.
Окрім того, 10.04.2017 року, доступ до матеріалів кримінального провадження № 0002108 надано представнику потерпілого ОСОБА_7 у період часу з 18.15 до 18.45, що відображено у пункті 18 реєстру матеріалів досудового розслідування.
В той же час сам обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002108 відносно ОСОБА_4 складено 10.04.2017 року, без вказівки часу складання.
Адвокат вважає, що слідчий та прокурор фізично не могли скласти, затвердити та надати підозрюваному та захиснику обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування після відкриття матеріалів досудового розслідування 10.04.2017 року, у період часу після 18.45. Обвинувальний акт було надано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одразу після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування близько 18.00. А тому вважає, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002108 складено слідчим та затверджено прокурором 10.04.2017 року до відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про процесуальну дію, яка на момент його складання ще не була проведена.
Також вважає, що представником потерпілої особи ТОВ «Александр-Агро» 07.05.2019 року надано суду та долучено до матеріалів справи наступні документи: товарно-транспортна накладна б/н від 25.09.2015 р.; видаткова накладна № АА-0000028 від 25.09.2015 р.; рахунок фактура № АА-0000028 від 25.09.2015 р.; договір № 20/09-15-«х» від 20.09.2015 р.; акт прийому передачі від 20.09.2015 р. соняшника на зберігання; лист з книги складського обліку комірника за 25.09.2015 р.; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; наказ № 7 від 21.04.2015 р. про прийом на роботу, які не можуть бути враховані судом та є недопустимими доказами, оскільки надання стороною у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Суд не погоджується з зазначеними доводами та вважає надані суду письмові докази належними, допустимими та достовірними доказами, які узгоджуються один з одним, не викликають сумнівів та підтверджують винуватість обвинуваченого, оскільки експертний висновок № ОИ-254 від 29 березня 2017 року виконаний на підставі постанови про призначення експертизи від 23.03.2017 року, виконаний експертом Запорізької торгово-промислової палати ОСОБА_20 на підставі постанови слідчого. Згідно рахунку № ОИ-254 від 29.03.2017 року до вказаного експертного висновку ОСОБА_20 було надано інформаційні послуги з вартості товару з видачею експертного висновку. Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, від надання висновку не відмовлявся. Вказаний висновок наданий представником потерпілого на підтвердження спричиненої шкоди та в обґрунтування цивільного позову, а тому вимоги до такого висновку як до висновку експерта в розумінні КПК України є надмірно неприпустимими. Докази на обґрунтування цивільного позову були вручені всім учасникам 20.07.2017 року, 15.05.2018 року та 07.05.2019 року. При цьому з експертним висновком обвинувачений та захисник були додатково ознайомлені відповідно до ст.290 КПК України згідно заяви 07.05.2019 року.

Про наявність постанови про призначення експертизи обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 були обізнані, оскільки вони було ознайомлені з усіма матеріалами досудового розслідування.

В ході оголошення письмових доказів, в тому числі і експертного висновку, питань до результатів експертизи не виникало. Зауважень, щодо експертизи від сторони захисту не надходило, клопотань про необхідність проведення та призначення експертизи в судовому розгляді не заявлено.

КПК України не встановлює обов`язкового надання слідчим та прокурором в якості письмових доказів відомостей про освіту експерта, наявність атестації, свідоцтва про присвоєння кваліфікації та включення до державного Реєстру атестованих судових експертів. Наявність сумнівів, що викладено в клопотанні жодним чином не доведена, а компетентність експерта не спростована.
Щодо сумнівів адвоката, що слідчий та прокурор фізично не могли скласти, затвердити та надати підозрюваному та захиснику обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування після відкриття матеріалів досудового розслідування 10.04.2017 року, у період часу після 18.45, то суд до вказаного відноситься критично, оскільки. 10.04.2017 року особисто ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 надали на ім`я прокурора ОСОБА_3 розписки про отримання копій обвинувального акта на 3 аркушах та реєстру матеріалів досудового розслідування на 4 аркушах. При цьому жодних зауважень в розписці не зазначено. Скарг в порядку ст.303 КПК України для розгляду в порядку ст.314 КПК України до суду а ні захисником, а ні обвинуваченим не подавалося. В ході судового розгляду вказані обставини адвокатом та обвинуваченим не зазначалися, вони зазначені в клопотання адвоката щодо визнання доказів недопустимими після дослідження всіх доказів по справі.
За таких умов, коли сторонам обвинувачення та захисту були відомі всі докази, жодного порушення балансу інтересів у кримінальному процесі не відбулося.

Щодо кваліфікації правопорушення, суд вважає, що дії ОСОБА_4 були направлені саме на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Оскільки він мав довірливі робочі стосунки з ОСОБА_7 , не укладав цивільно-правових угод, які у разі неналежного виконання мали б господарські або цивільно-правові наслідки, не мав бажання та можливості повернути гроші, але виконав всі дії направлені на отримання чужого майна. В період досудового розслідування та судового розгляду не надав жодного доказу на підтвердження наявності виключних обставин, за яких не мав можливості розрахуватися за отримане майно.
Під час судового розгляду суд дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому, суд, оцінюючи зазначені докази у цьому кримінальному провадженні на відповідність їх вимогам КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого ( не перебуває на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у лікаря-психіатра та інших обліках), думку представника потерпілого щодо призначення покарання в межах санкції статті, характеризуючі особистість обвинуваченого раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, має сім`ю та на утриманні 3 неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.

Обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин обтяжуючих покарання судом також не встановлено.

Враховуючи особистість ОСОБА_4 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, те, що майже п`ять років ОСОБА_4 не повертає вартість за отримане майно, враховує також, що на утриманні обвинуваченого знаходять двоє дітей інвалідів, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо без ізоляції від суспільства з випробуванням.
Суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування обвинуваченому покарання період його попереднього ув`язнення, а саме 12.02.2017 року день затримання, а також з 26.12.2019 року по 20.03.2020 року до часу звільнення з-під варти за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя .
Що стосується відшкодування матеріальних збитків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 690 грн. за залучення експерта на проведення оціночної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально не підтверджені квітанцією про сплату, тому суд вирішує в стягненні з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави відмовити.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 373-374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_4 строк перебування під вартою в слідчому ізоляторі 12.02.2017 року, та з 26.12 2019 року по 20.03.2020 року до часу звільнення з-під варти за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

Цивільний позов ТОВ "Александр-Агро" до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Александр-Арго" матеріальну шкоду у розмірі 200 382 (двісті тисяч триста вісімдесят дві) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

До набрання вироку законної сили ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького Апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1