Номер провадження: 11-кп/813/838/20
Номер справи місцевого суду: 520/7150/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 149 КК України, у кримінальному провадженні №0000852, несеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 року, постановленої під час судового розгляду, задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.02.2020 року, з визначенням застави у розмірі 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Існують ризики того, що ОСОБА_8 , яка є громадянкою Королівства Бельгії, перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, ухилятися від суду та чинити тиск на потерпілих та свідків, знищити, сховати речі та документи, підтверджуючі її злочину діяльність, грошові кошти які здобуті злочинним шляхом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням Київського районного суду захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною. Просить ухвалу скасувати та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи обґрунтовує тим, що обвинувачена ОСОБА_8 перебуває під вартою майже рік з 15.01.2019 року. Стороною захисту до суду надано докази про те, що обвинувачена є та залишається громадянкою України, раніше не судима, як на території України так і за її межами, зокрема в Королівстві Бельгії, громадянство якої має, має постійне місце проживання в Україні, є власником квартири, розташованої в м. Києві; позитивно характеризується за місцем свого проживання, є інвалідом та має європейську картку інваліда, має на утриманні батька у віці 84 роки, який потребує постійного догляду та перебуває у критичному стані. Вважає, що всі вище перелічені обставини не були ретельно досліджені судом, внаслідок чого судом надана помилкова оцінка наявним ризикам втечі, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутності соціальних зв`язків у обвинуваченої.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1ст. 3КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли останні перебували у процесуальному статусі підозрюваних.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_8 вбачається, що вона є громадянкою Бельгії, не одружена, офіційно не працевлаштована, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрювана не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнана про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання її винуватою, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їй особливо тяжкий злочин.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки особи, яких вербували для зайняття проституцією на території іншої держави є потерпілими та особами, що мають уразливий стан.

Крім того, апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у апеляційного суду відсутні дані про викриття обвинуваченою повної схеми та учасників, причетних до вчинення злочину.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з торгівлею людей, оскільки не працює та шляхи надходження її доходів для життєдіяльності не відомі.

Заявлені захисником дані, щодо наявності у обвинуваченої громадянства України та місця проживання на території України з посиланням на наданий апеляційному суду офіційний документ - паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може свідчити про належність цього паспорту саме обвинуваченій, оскільки жодних офіційних документів про зміну останньою прізвища захисником не надано та до матеріалів провадження не долучено.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги заявлені органом досудового розслідування в обвинувальному акті дані про особу обвинуваченої щодо місця проживання та реєстрації останньої на території Королівства Бельгії.

Крім того апеляційний суд вважає, що надані захисником документи про стан здоров`я обвинуваченої, який лікарями зазначений як стабільний, не може свідчити про тяжкий стан здоров`я останньої та необхідність надання кваліфікованої медичною допомоги.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченої у вчиненні нею особливо тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою. Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту та доводи прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачена тримається під вартою близько одного року, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 149 КК України, у кримінальному провадженні №0000852, несеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018 року - залишити без змін.
Звернути увагу районного суду на неухильне дотримання вимог ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4