Справа № 372/2063/14-к
Провадження 1-кс-668/20
ухвала
Іменем України

22 червня 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання заступника начальника ВП-начальника СВ Ржищівського ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 29.11.2012, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, яке погоджено заступником керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 ..

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділенням Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000008.

Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж 2006-2010 років службові особи Української міської ради Київської області та КП КОР «Обухівське БТІ» шляхом підроблення офіційних документів незаконно оформили право власності на будівлю будинку побуту, що за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6.

Так, 23 листопада 2012 року до прокуратури Обухівського району Київської області надійшла письмова заява ТОВ «Українка» в особі директора ОСОБА_5 за захистом своїх порушених прав, як власника Будинку побуту, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6 (далі Майновий комплекс), від неправомірних і незаконних дій міського голови міста Українка ОСОБА_6 , спрямованих на захоплення вказаної будівлі та позбавлення їх прав на дану будівлю.
На підставі наказу Обухівського райпобуткомбінату № 67-в від 12 травня 1992 року, та згідно рішення виконкому Української Ради народних депутатів від 31 березня 1992 року № 56, рішення трудового колективу від 08 березня 1992 року (протокол № 2) було перетворено виробничий підрозділ райпобуткомбінату б/п м. Українка в мале підприємство «Українка», якому на баланс передано будинок побуту, обладнання, інвентар та товари прокату.
22 жовтня 1994 року у газеті № 83 «Обухівський край» опубліковано оголошення Фонду комунального майна Обухівського району Київської області про приватизацію об`єкта малої приватизації - малого підприємства «Українка», за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6.
Згідно заяви на реєстрацію товариства покупців від 25 жовтня 1994 року за вх. № 19, зареєстрованої за № 016 від 28 жовтня 1994 року, наказу Фонду комунального майна Обухівського району Київської області № 38, заяви на приватизацію від 02 листопада 1994 року реєстраційний № 017, створено товариство покупців-членів трудового колективу малого підприємства побутового обслуговування «Українка», з метою придбання шляхом викупу об`єкта приватизації - МП побутового обслуговування «Українка у колективну власність.
27 грудня 1994 року між Фондом комунального майна Обухівського району Київської області та товариством покупців - членів трудового колективу МП «Українка» укладено договір купівлі - продажу державного майна № 4485, посвідчений державним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 4485, згідно якого товариство покупців - членів трудового колективу МП «Українка» купило державне майно (цілісний майновий комплекс малого підприємства побутового обслуговування «Українка», шляхом викупу товариством покупців-членів трудового колективу).
25 січня 1995 року Фондом комунального майна Обухівського району Київської області за реєстраційним № 8 видано товариству покупців - членів трудового колективу МП побутового обслуговування «Українка» (правонаступником якого є ТОВ «Українка») свідоцтво про власність на майно (цілісного майнового комплексу) МП побутового обслуговування «Українка», що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6.
Зазначене вище свідоцтво про власність на майно від 25 січня 1995 року за № 8 є чинним, не скасованим та підтверджує право власності ТОВ «Українка» на вказаний вище будинок побуту.
Не зважаючи на вищевикладене, починаючи з 2006 року, Український міський голова ОСОБА_6 намагається заволодіти зазначеною будівлею приймаючи низку рішень, які за своїм змістом і сутністю мають суперечності та не відповідають дійсності (є незаконними).

Згідно рішення Української міської ради від 04 вересня 2006 року підтримано концепцію нової забудови об`єктів інфраструктури на місці будинку побуту що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6.
Розпорядженням № 129 від 12 липня 2007 року ОСОБА_6 призначає комісію із списання будинку побуту, яка за наслідками огляду вказаної будівлі за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6, встановлює, що будинок побуту надійшов до Української міської ради у січні 1996 року із 100 % зносом, що проведення його реконструкції економічно недоцільне, що технічний стан незадовільний, тому будівлю слід списати.
Разом з тим, будівля будинку побуту ніколи не передавалася на баланс Української міської ради, що підтверджується листом Обухівської районної ради Київської області від 07 жовтня 2008 року за № 478.
Рішенням Української міської ради від 08 листопада 2007 року затверджується акт про списання будинку побуту, у зв`язку з будівництвом на цьому місці нового об`єкта інфраструктури.
26 грудня 2007 року виконком Української міської ради за вказівкою ОСОБА_6 , приймає рішення № 505, яким вирішує оформити право власності на нерухоме майно - приміщення будинку побуту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за виконавчим комітетом Української міської ради, незважаючи на те, що на підставі рішення сесії Української міської ради від 14 червня 2007 року будинок побуту підлягає знесенню.

В подальшому, ОСОБА_6 ініціює прийняття рішення № 279 від 31 липня 2008 року, яким оформлюється право власності на вказану вище будівлю не за виконкомом, а за громадою міста України в особі Української міської ради.
Далі, директором Обухівського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_7 не проведено відповідну реєстрацію та не підписано Витяг № 25293671 від 11 лютого 2010 року про реєстрацію право власності нежитлової будівлі, а саме будинку побуту за адресою: АДРЕСА_1 , за територіальною громадою м. Українка в особі Української міської ради.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2011 року справа № 2а-6372/10, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2011 року № К/9991/5117/11, встановлено правомірність набуття ТОВ «Українка» права власності на вказану будівлю побуту, що за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6.
Витяг № 25293671 від 11 лютого 2010 року про реєстрацію право власності нежитлової будівлі, а саме будинку побуту за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6, за територіальною громадою м. Українка в особі Української міської ради був виданий КП КОР «Обухівське БТІ» представнику Української міської ради без підпису директора ОСОБА_7 і в подальшому (за не встановлених точних строків) був підписаний за директора - заступником КП КОР «Обухівське БТІ» ОСОБА_8 .

Вищевказане свідчить про те, що підпис на Витягу № 25293671 від 11 лютого 2010 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_7 зроблений вже після того як ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2011 року №К/9991/5117/11, право власності визнано за ТОВ «Українка»
Крім того, згідно рішення Київського апеляційного господарського суду від 25 січня 2016 року справа № 911/2685/13, підставою для визнання за територіальною громадою міста Українка в особі Української міської ради Київської області права власності на нежитлову будівлю (Будинок побуту), що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6, став (підроблений) Витяг № 25293671 від 11 лютого 2010 року про реєстрацію права власності.
Також, на даний час в матеріалах кримінального провадження міститься три різні (копії) за зовнішнім видом (змістом), в частині підпису в графі директора ОСОБА_7 , документ, зокрема: Витяг № 25293671 від 11 лютого 2010 року (бланк серії ССО № 582586) про реєстрацію права власності на нерухоме майно (нежитлова будівля), а саме будинку побуту за адресою: АДРЕСА_1 , який в різний період часу використовувався у судових провадженнях.
В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникає необхідність у перевірці доводів ТОВ «Українка» в особі директора ОСОБА_5 та дослідженні наданих ним документів, з метою перевірки їх достовірності, а також подальшого встановлення належної правової кваліфікації вказаного кримінального правопорушення та забезпечення застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Вище викладене свідчить про те, що на даний час у досудового слідства є достатні підстави вважати, що право власності на вище вказане майно, а саме: нерухоме майно (нежитлова будівля), а саме будинку побуту за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6, набуте із грубим порушенням вимог чинного законодавства внаслідок вчинення невідомими особами злочину щодо ТОВ «Українка» в особі директора ОСОБА_5 .
Крім того, необхідно врахувати можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Виходячи з того, що вище вказане майно, а саме: нерухоме майно (нежитлова будівля), а саме будинку побуту за адресою: АДРЕСА_1 , є безпосередньо об`єктом вчинення вказаного злочину, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (Речові докази). Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Також арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.
Арешт може бути накладений у встановленому порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного злочину, а також з метою запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, реалізації, передачі, відчуження вказаного майна, а також те, що незастосування заборони на відчуження вказаного об`єкту нерухомості може призвести до подальшої незаконної перереєстрації прав власності або настання інших наслідків, які можуть перешкодити вказаному кримінальному провадженню, наявна необхідність у застосуванні арешту на нерухоме майно (нежитлова будівля), а саме будинку побуту за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Юності, будинок № 6, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що слідчим відділенням Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000008 від 29.11.2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Разом з тим, клопотання подано слідчому судді не за місцем розташування органу досудового розслідування, а саме уповноваженим слідчим суддею у цьому кримінальному провадженні є слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області, оскільки слідчий підрозділ СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області розташований в м. Кагарлик, тобто поза межами юрисдикції Обухівського районного суду Київської області.

За таких обставин, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 376 КПК України,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання заступника начальника відділення поліції начальника відділення Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000008 від 29.11.2012 відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1