Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и
17.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/538/19 за клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «HYUNDAI ELANTRA» НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним, в якому захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2019.

Старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000403, розпочатому 19.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «HYUNDAI ELANTRA» НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцем, громадянином України, уродженцем м. Павлоград Дніпропетровської області, мешканцем АДРЕСА_1 , одруженим, не судимим, підозрюваним в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, із забороною відчуження вказаного транспортного засобу та розпорядження ним.

У клопотанні слідчий зазначив, що працюючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби ОСОБА_6 25.05.2018 у пункті пропуску «Лужанка - Берегшурань» митного посту «Лужанка» по вул. Дружби народів, 109 в с. Астей Берегівського району, у напрямку «виїзд» з території України по смузі руху «зелений коридор» під час здійснення митних формальностей щодо транспортного засобу марки «SКODA» моделі «RAPID», з реєстраційним номером Чеської республіки 6АН2757, який перебував на митній території України з порушенням терміну, визначеного ст. 95 МК України, незаконно пропустив його під керуванням громадянина Чехії ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) через митний кордон України без відповідних дозвільних документів, у зв`язку з чим, через несплату митних платежів у сумі 148 771 грн. 13 коп. інтересам держави завдано істотної шкоди.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, про яку йому повідомлено 09.09.2019, на переконання слідчого і прокурора, підтверджується даними акту про результати тематичної перевірки від 21.12.2018, висновками експертиз щодо ринкової вартості транспортного засобу та розрахунку митних платежів, а також «іншими», як вказано у клопотанні, зібраними у провадженні доказами. У клопотанні стверджується, що оскільки ОСОБА_6 завдав істотної шкоди державним інтересам (на суму 148 771 грн. 13 коп.), з метою забезпечення цивільного позову необхідно накласти арешт на належний йому транспортний засіб шляхом заборони розпорядження ним та його відчуження.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, за обставин, зазначених у клопотанні, з доведеністю слідчим необхідності накладення арешту на належний ОСОБА_6 на праві власності транспортний засіб, з метою забезпечення цивільного позову для відшкодування завданої шкоди та недопущення продажу чи зміни власника.
Захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту відмовити. Вказує, що слідчий суддя передчасно дійшов висновку про накладення арешту на транспортний засіб, оскільки жодних збитків ОСОБА_6 . Закарпатській митниці не завдано, про що остання повідомила листом від 23.10.2019 ГУНП в Закарпатській області; акт про результати тематичної перевірки не є допустимим доказом, оскільки не містить підписів зазначених у ньому осіб. Вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про наявність підстав для сплати митних платежів за переміщення автомобіля марки «SКODA» моделі «RAPID» через митний кордон України, оскільки такий не є товаром у розумінні ст. 193 МК України, і правила щодо сплати митних платежів в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, на нього не поширюються.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційному суду клопотання про розгляд провадження без його участі. Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав і проти розгляду провадження без участі захисника не заперечив.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційні вимоги, заперечення проти них прокурора, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.

Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Частина перша статті 170 КПК України арештом майна визначає позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає конфіскації для забезпечення цивільного позову. Його завданням є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна. Згідно з пунктом 4 частини 2 та частиною 6 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) В такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, який в силу закону несе цивільну відповідальність за завдану його діями шкоду, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України, підстави, мету, обґрунтування необхідності арешту майна, його перелік і види, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, повинно бути зазначено, перш за все, у клопотанні про арешт майна. При цьому до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу: можливості приховування майна, його пошкодження, псування,знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4-6 частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного і третіх осіб, а в разі задоволення клопотання застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Зі змісту клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим і слідчим суддею додержані.

ОСОБА_6 09.09.2019 повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, яким державним інтересам спричинено матеріальну шкоду на суму 148 771 грн. 13 коп.
Вбачаючи в відомостях про факт пропуску через митний кордон України транспортного засобу без відповідних дозвільних документів, у зв`язку з чим, через несплату митних платежів державним інтересам завдано істотної шкоди, ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, слідчий вніс їх до ЄРДР під № 0000403 і розпочав досудове розслідування. Ним встановлено винну в пропуску особу, розмір матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована, наявність у власності цієї особи автомобіля і подано клопотання про арешт майна, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Отже, на момент звернення з клопотанням до слідчого судді слідчий мав у своєму розпорядженні відомості, які давали підстави підозрювати, що ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, всупереч інтересам служби, під час здійснення митних формальностей незаконно пропустив з території України через її митний кордон транспортний засіб, який перебував на митній території України з порушенням терміну, визначеного ст. 95 МК України, без відповідних дозвільних документів, у зв`язку з чим, через несплату митних платежів у сумі 148 771 грн. 13 коп. інтересам держави завдано істотної шкоди. Ці ж відомості давали підстави припустити існування ризиків приховування, відчуження транспортного засобу і перешкоджання у такий спосіб кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, з огляду на приписи ч.4 ст. 173 КПК України, задовольнив клопотання, наклав на майно підозрюваного арешт шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним, передавши його на зберігання власнику з правом користування.

Доводи апеляційної скарги про те, що права відчуження транспортного засобу автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA» НОМЕР_1 , та розпорядження ним його власнику обмеженні безпідставно і передчасно, апеляційний суд відхиляє, оскільки на цій стадії досудового розслідування виконання вимог ст. 91 КПК України ще триває, а такий захід забезпечення кримінального провадження усуває ризики приховування та відчуження майна, за рахунок якого має бути відшкодована матеріальна шкода.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2019 про накладення арешту на транспортний засіб марки «HYUNDAI ELANTRA» НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним,залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: