ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000037 від 06.01.2019 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.12.2005 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

- вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.06.2006 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3-х років 3-х місяців позбавлення волі;

- вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.03.2008 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3-х років 3-х місяців позбавлення волі;

- вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.12.2009 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3-х років 8-ми місяців позбавлення волі;

ЄУНСС: 727/1277/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10
НП: 11-кп/822/113/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
- вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 30.10.2013 року за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у вигляді 2-х років 2-х місяців позбавлення волі;

- вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.12.2013 року за ст.395, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у вигляді 1-го року 6-ти місяців позбавлення волі;

-вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2017 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1-го року обмеження волі;

-вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.07.2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, звільнився 30.07.2018 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та за його вчинення призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, строк покарання йому обчислено з моменту затримання 29 липня 2019 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 13000,00 (тринадцять тисяч) гривень та моральну шкоду в розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень та моральну шкоду в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено судом першої інстанції, 05.01.2019 року ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в телефонній розмові з ОСОБА_13 , використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом потерпілої, видав себе за її племінника на ім`я « ОСОБА_14 » та повідомив про те, що йому потрібні кошти для ремонту автомобіля в сумі 600 грн., а також запропонував потерпілій добровільно передати гроші нібито його приятелю, оскільки сам перебуває поза межами м. Чернівці. ОСОБА_13 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи повідомлені ОСОБА_6 обставини як справжні та будучи переконаною в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого племінника, погодилася передати грошові кошти в сумі 600 грн. і вказала адресу місця свого проживання. Отримавши її згоду, ОСОБА_6 повідомив потерпілій про те, що до неї прибуде його приятель на ім`я « ОСОБА_15 », якому вона повинна передати грошові кошти.

Реалізуючи свій злочинний намір, 05 січня 2019 року близько 10:09 год. ОСОБА_6 особисто прибув за адресою, яку він отримав у ході телефонної розмови від потерпілої, а саме до будинку АДРЕСА_2 , де на сходовій клітині четвертого поверху отримав від потерпілої грошові кошти в сумі 600 грн. При цьому, для підтвердження того, що він дійсно є приятелем племінника власноруч сфотографував себе на камеру мобільного телефону потерпілої.

Після отримання грошових коштів у потерпілої ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, чим заподіяв ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму в розмірі 600 (шістсот) грн.

Окрім цього, 06 січня 2019 року ОСОБА_6 в телефонній розмові з ОСОБА_11 , використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом потерпілої, видав себе за її знайомого на ім`я « ОСОБА_16 » та повідомив про те, що йому потрібні кошти, однак для яких потреб не повідомляв. Скориставшись розгубленим станом потерпілої, ОСОБА_6 запропонував їй добровільно передати гроші його приятелю « ОСОБА_17 ». ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи повідомлені ОСОБА_6 обставини як справжні та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах свого знайомого, погодилася передати грошові кошти та вказала йому адресу свого проживання. Отримавши її згоду ОСОБА_6 повідомив потерпілу про те, що до неї прибуде його приятель, якому вона повинна передати грошові кошти.

Після цього, 06 січня 2019 року близько 05:30 год. ОСОБА_6 особисто прибув за адресою, яку отримав у ході телефонної розмови від потерпілої, а саме до будинку АДРЕСА_3 , де перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_11 отримав від неї грошові кошти в сумі 13 000 (тринадцять тисяч) грн., при цьому на підтвердження своїх слів ОСОБА_6 власноруч написав боргову розписку потерпілій. Надалі, заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Також, 04.01.2019 року ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в телефонній розмові з ОСОБА_12 , використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом потерпілої, видав себе за її родича на ім`я « ОСОБА_18 » та повідомив про те, що йому потрібні кошти в сумі 600 грн., однак для чого саме не повідомляв, а також запропонував потерпілій добровільно передати гроші нібито його приятелю, оскільки сам перебуває поза межами м. Чернівці. ОСОБА_12 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи повідомлені ОСОБА_6 обставини як справжні та будучи переконаною в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого родича, погодилася передати грошові кошти в сумі 2000 грн. і вказала адресу місця свого проживання. Отримавши її згоду ОСОБА_6 повідомив потерпілій про те, що до неї прибуде його приятель на ім`я « ОСОБА_19 », якому вона повинна передати грошові кошти.

Реалізуючи свій злочинний намір, 04 січня 2019 року близько 15:00 год. ОСОБА_6 особисто прибув за адресою, яку він отримав у ході телефонної розмови від потерпілої, а саме до будинку АДРЕСА_5 , де на вулиці біля будинку отримав від потерпілої грошові кошти в сумі 2000 грн.

Після отримання грошових коштів у потерпілої ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 та представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2019 року щодо нього скасувати.
Апелянт обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які обґрунтовані докази порушення ним законодавства України та причетності до інкримінованого йому злочину. Вказує на те, що районний суд не взяв до уваги жодних показів, які були надані ним у судовому засіданні суду першої інстанції, а взяв до уваги покази надані ним на досудовому слідстві, які були надані під тиском.

Представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 змінити, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 додатково 5248,50 грн.

При цьому, посилається на те, що позовну вимогу ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 вартості придбаних нею за час перебування в лікарні ліків та медичних засобів у розмірі 5248,50 суд залишив без розгляду, хоча визнав причинний зв`язок між розладом здоров`я потерпілої та її перебуванням на стаціонарному лікуванні з діями засудженого.

Представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення як необгрунтовану, вирок суду першої інстанції без змін, як такий, що ґрунтується на належних та допустимих доказах вини ОСОБА_6 .
Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , який просив вимоги поданої ним апеляційної скарги задовольнити, відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_11 послався на розсуд суду, думку представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Судом першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджено надані сторонами докази, повно та правильно викладено їх у вироку, докази оцінено в плані належності, допустимості, достовірності, та в їх сукупності і достатності для висновків по суті кримінального провадження і на цих підставах суд прийшов до вірного висновку про вчинення ОСОБА_6 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

З урахуванням зібраних та досліджених доказів судом обґрунтовано кваліфіковані дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 190 КК України.

Вирок районного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм кримінального процесуального закону. Суд у відповідності до вимог ст.94 КПК України дав оцінку усім зібраним у справі доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав покази, які давав у районному суді.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, його вина підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 06.01.2019 року приблизно о 03:30 год. ранку до неї зателефонував знайомий ОСОБА_16 , який три роки орендує у неї гараж. Він просив терміново кошти в сумі 500 доларів США та обіцяв, що поверне їх. Також, ОСОБА_16 вказав, що за грошима приїде його брат. В подальшому до неї в квартиру прийшов обвинувачений, який взяв гроші, а саме 13000 гривень, які були в конверті та написав розписку. Потім до неї іще раз зателефонували та той самий голос сказав, що потрібно ще 5000 гривень. В цей момент потерпіла почала сумніватись та запитала як його звати, на що чоловік, який їй телефонував не зміг відповісти. В цей час вона все зрозуміла і зателефонувала в поліцію. Потім вона викликала швидку медичну допомогу. Після цих подій їй було дуже важко, вона перенесла інсульт, лікувалась у військовому госпіталі та витратила чималі кошти на лікування, тобто стан її здоров`я значно погіршився. Вказала суду, що після вказаних подій її донька продала ОСОБА_20 . Сам ОСОБА_16 сказав потерпілій, що він її номер телефону нікому не давав та нічого з цього приводу не знає. Хоча коли давала свій телефон поліцейським, ті ніби-то встановили, що до потерпілої телефонували з номеру телефону ОСОБА_21 . В судовому засіданні впевнено впізнала обвинуваченого. Саме обвинувачений сказав їй покласти гроші в конверт та приїхав він приблизно через тридцять хвилин. До цих подій раніше вона обвинуваченого не бачила, просить суд його суворо покарати. Підтримала заявлений нею цивільний позов.

Як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_13 в судовому засіданні вона пояснила, що 05.01.2019 року до неї почав телефонувати ОСОБА_6 , бажати всього найкращого, сказавши, що це її племінник ОСОБА_22 . Сказав, що він стоїть в ОСОБА_23 та у нього поламався автомобіль. Попросив його виручити та дати кошти в сумі 600 грн. Через годину приїхав обвинувачений та представившись другом ОСОБА_22 , сказав, що той не може залишити автомобіль і через дві години їй повернуть кошти. Також, вона дала йому свій мобільний телефон, щоб той себе сфотографував, а після цього дала йому 600 грн. Пройшло 4 години, однак їй ніхто не телефонував та вона звернулась в поліцію. Вказала суду, що є інвалідом 1 групи. Коли обвинуваченого піймали поліцейські, то він сказав їй, що поверне кошти, однак до цього часу кошти не віддав. 1-й раз обвинувачений телефонував їй на стаціонарний телефон, 2-й раз на мобільний. Адресу вона йому сказала. Обвинувачений називався ОСОБА_24 . В подальшому вона через двоюрідного брата дізналась телефон та зателефонувала ОСОБА_22 , який повідомив, що нікого за грошима до неї не посилав.

Із показів потерпілої ОСОБА_12 в судовому засіданні вбачається, що вона вказала суду, що 04.01.2019 року приблизно о 15-й годині до неї на мобільний телефон зателефонував чоловік, який назвався ОСОБА_25 . Він привітав її з Днем народження. Вона подумала, що це ОСОБА_18 зять сестри її чоловіка з Тернопільської області. Він сказав, що зараз приїде ОСОБА_19 за грошима. Вона зустріла обвинуваченого, який сказав, що дуже спішить на роботу, узяв в неї 2000 гривень та побіг по вулиці Ентузіастів. Сказав, що 06.01.2019 року поверне їй кошти. 17.01.2019 року вона побачила родича ОСОБА_18 , який сказав, що їй не телефонував. Вказала суду, що голос того хто телефонував, співпадав з голосом обвинуваченого, тому вона і повірила. В поліції обвинувачений визнавав, що це саме він телефонував. Підтримала заявлений нею цивільний позов.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 190 КК України крім показів потерпілих підтверджується письмовими доказами, яким дана належна правова оцінка судом першої інстанції.
Протоколом добровільної видачі та огляду від 06.01.2019 року та протоколом огляду предметів від 06.01.2019 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_13 добровільно видала свій мобільний телефон марки «Моторола», на якому зафіксовані фото обвинуваченого ОСОБА_6 , який о 10:09 год. знаходився перед дверима її квартири.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_13 серед 4-х пред`явлених фотокарток впізнала на фото під №2 чоловіка, якому 05.01.2019 року передала грошові кошти в сумі 600 гривень. Як вбачається з вказаного протоколу, на фото №2 зображений обвинувачений ОСОБА_6 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2019 року та фототаблицею до нього, в ході якого обвинувачений ОСОБА_6 детально показав та розповів про те, як 05.01.2019 року увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_13 шахрайським шляхом заволодів належними їй коштами в сумі 600 грн.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2019 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_11 серед 4 пред`явлених фотокарток впізнала на фото під №1 чоловіка, якому 06.01.2019 року передала грошові кошти в сумі 13000 гривень. Як вбачається з вказаного протоколу, на фото №1 зображений обвинувачений ОСОБА_6 .
Протоколами проведення слідчих експериментів від 11.01.2019 року та фото таблицею до нього від 15.01.2019 року з відеозаписом, в ході яких обвинувачений ОСОБА_6 детально показав та розповів про те, як 06.01.2019 року увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_11 , шахрайським шляхом заволодів належними їй коштами в сумі 13000 грн.
Розпискою про отримання коштів та протоколом огляду предметів від 12.01.2019 року, в ході якого оглянуто власноручно написану ОСОБА_6 розписку про отримання у потерпілої ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 13000 грн.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2019 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_12 серед 4-х пред`явлених фотокарток впізнала на фото під №2 чоловіка, якому 04.01.2019 року передала грошові кошти в сумі 2000 гривень. Як вбачається з вказаного протоколу, на фото №2 зображений обвинувачений ОСОБА_6 .
Апеляційний суд погоджується із оцінкою районним судом вказаних доказів.
Колегія суддів критично оцінює часткове визнання вини ОСОБА_6 як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Його версія про іншу особу, яка телефонувала потерпілим, для якої брав у них гроші, не знайшла свого підтвердження. ОСОБА_6 не назвав цієї особи, її будь яких даних не надав суду.
Районним та апеляційним судом не здобуто доказів на спростування вищеперерахованих доказів винуватості ОСОБА_6 .
Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, доведена належно дослідженими районним судом доказами.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційні скарзі з приводу того, що районний суд не взяв до уваги жодних показів, які були надані ним у судовому засіданні суду першої інстанції, а взяв до уваги покази надані ним на досудовому слідстві, які були надані під тиском, не знайшли свого підтвердження є безпідставними та необґрунтованими, з будь якими скаргами на дії посадових осіб на досудовому розгляді ОСОБА_6 не звертався, фактів застосування щодо нього незаконних методів конкретно ким і яких не вказав.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при обранні ОСОБА_6 виду та міри покарання суд, у відповідності до правил ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно положень ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, характеристику особи винного, те що він є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнав його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК

України, суд визнав вчинення злочину стосовно особи похилого віку.

Крім того, районний суд взяв до уваги, що завдана шкода потерпілим не відшкодована.

Призначене судом першої інстанції реальне покарання, у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів і

і відповідає меті покарання, передбаченій ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання та застосуання до нього ст.69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Судом першої інстанції та апеляційним судом, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 злочину, та дають підстави пом`якшити призначене йому покарання, не зазначено вказаних обставин і в поданій апеляційній скарзі.

Також, колегія суддів не знаходить підстав і для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, а саме застосування до нього вимог ст.ст.75, 76 КК України.
Доводи представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо неправильності вирішення судом цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.

Як передбачає ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, як встановлено апеляційним судом, заявлений цивільний позов ОСОБА_11 підтверджується квитанцією про придбання медикаментів від 07.03.2019 року на суму 5248,50 грн. (т.2 а.с. 39)

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди завданої злочином.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, тому оскаржуваний вирок суду слід змінити в частині вирішення цивільного позову.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000037 від 06.01.2019 року, щодо ОСОБА_6 за ст. 190 ч.2 КК України в частині вирішення цивільного позову - змінити, в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 додатково стягнути 5248,50 (п`ять тисяч двісті сорок вісім гривень п`ятдесят копійок).

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в цей строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

25.02.2020 року

(дата засвідчення копії)