Справа № 936/261/20
Провадження № 1-кс/936/66/2020
У Х В А Л А

23.04.2020 смт Воловець

Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу- ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про визнання незаконними дій старшого слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 та скасування постанови від 26.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000033,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначає, що 31.12.2019 року він звернувся до Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій виклав обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а саме: 19.11.2019 р. та 20.12.2019 р. громадянин ОСОБА_5 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , вчинив, на думку заявника, самоправні дії відносно порушення трудових прав робітників ТОВ «Швейник-Груп» та заподіяв шкоди інтересам ТОВ «Швейник-Груп».

26.03.2020 року старшим слідчим Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000033 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, яку ОСОБА_3 вважає незаконною та передчасною та просить скасувати, оскільки в кримінальному провадженні не проведені всі необхідні слідчі дії для встановлення винних осіб та об`єктивного досудового розслідування.

Крім цього, ОСОБА_3 стверджує, що старшим слідчим неправомірно відмовлено йому у наданні дозволу на ознайомлення з матералами кримінального провадження з мотивів, що він не є потерпілим по даному провадженню. У зв`язку з цим, просить слідчого суддю визнати такі дії старшого слідчого неправомірними.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, наполягав на задоволенні такої.

Старший слідчий СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та матеріали додані до неї, а також матеріали кримінального провадження №0000033, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, слідчий суддя прийшла наступного висновку.

Згідно з п.1 та п.5 ч.1 ст. 303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема: рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів, доданих до скарги, 02.04.2020 року ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого з письмовою заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000033, на яку отримав відмову з мотивів того, що ОСОБА_3 не має статусу потерпілого або представника потерпілого в даному кримінальному провадженні, а відтак на нього не поширюється положення ст.56 КПК України. При цьому, заявником не подано старшому слідчому заяви про визнання його потерпілим чи представником потерпілого, а слідчим, відповідно, не відмовлено у задоволенні такої заяви.

З огляду на встановлені факти, оскарження дій старшого слідчого про відмову у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами справи особі, яка не має відповідного процесуального статусу, не є дією чи рішенням, яке може бути оскаржено на досудовому розслідуванні в порядку ст.303 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні скарги ОСОБА_3 в цій частині слід відмовити.

Що стосується скасування постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя констатує наступне.

Судом встановлено, що старшим слідчим СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 26.03.2020 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000033 від 14.02.2020 року, у зв`язку із встановленням відсутності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст.356 КК України, з мотивів п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Вимогами ст.2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, тощо.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 ст.93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду скарги, слідчим суддею встановлено, що 31.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій виклав обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а саме: 19.11.2019 р. та 20.12.2019 р. громадянин ОСОБА_5 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , вчинив, на думку заявника, самоправні дії відносно порушення трудових прав робітників ТОВ «Швейник-Груп» та заподіяв шкоди інтересам ТОВ «Швейник-Груп».

Статтею 356 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересамвласника.
Об`єкт даного злочину - встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
З об`єктивної сторони злочин характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною
шкодою.
Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку . Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт неволодіє.
Зокрема, за ст. 356 за наявності всіх ознак цього складу злочину належить кваліфікувати заволодіння майном, яке є предметом цивільно-правового спору або перебуває у загальній спільній власності суб`єкта та інших осіб, а також заволодіння майном, відносно якого особа передбачає, хоч і помилково, наявність у неї певних прав.
Оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх. При цьому не обов`язково, щоб оскарження відбувалось саме у передбаченому законом порядку (судовому, адміністративному тощо).
Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода значною. потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку. Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. До нематеріальної значної шкоди при самоправстві потрібно відносити, зокрема, заподіяння шкоди здоров`ю людини, порушення політичних, трудових, житлових та інших конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 в заяві про скоєння злочину, серед іншого, зазначає про заподіяння шкоди інтересам ТОВ «Швейник-Груп». Проте, старшим слідчим ні розмір вказаної шкоди ні її вид під час досудового розслідування не встановлено.
Також старшим слідчим ОСОБА_4 не допитано громадян, які були очевидцями зазначених в заяві ОСОБА_3 обставин скоєння, на його думку, злочинних дій , з метою підтвердження чи спростування наведений фактів, а, отже повного та об`єктивного розслідування.
Посилання старшого слідчого на те, що в даному випадку між заявником та ОСОБА_5 існують цивільно- правові відносини, які виникли на підставі укладеного договору оренди приміщення, власником якого є ОСОБА_5 , та умов його виконання (невиконання), не є безумовною підставою для закриття кримінального провадження без встановлення наявності всіх обставин, що його виключають та прийняття відповідного рішення лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.
Враховуючи вищенаведене, скарга ОСОБА_3 в частині скасування постанови старшого слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.303-309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Скаргу ОСОБА_3 про визнання незаконними дій старшого слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 та скасування постанови від 26.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000033- задоволити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000033.

У задоволенні решти вимог, заявлених у скарзі- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 27.04.2020 року о 11-30 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1