Справа № 615/39/20
Провадження № 1-в/615/4/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області подання начальника Валківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, що офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

10.01.2020 року до суду надійшло подання начальника Валківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання після закінчення строку випробування відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 був поставлений на облік до Лозівського МРВ з питань пробації, як засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року, який набрав законної чинності 12.10.2017 року. В подальшому через зміну місця проживання 20.07.2018 року він поставлений на облік до Валківського районного сектору з питань пробації. Строк випробування закінчився 04.07.2019 року.

Як вказує інспектор, за період іспитового строку ОСОБА_4 01.11.2017 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.154 КУпАП; 21.08.2018 року не з`явився до сектору з питань пробації для реєстрації. Під час з`ясування причин не явки встановлено, що засуджений затриманий працівниками поліції та направлений до ДУ «ХУВП (№27)», яка підтвердила зазначені обставини та повідомила, що ОСОБА_4 13.08.2018 року вибув до ДУ «Диканівська ВК (№12)» для подальшого відбуття покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2017 року.

На думку органу з питань пробації ОСОБА_4 виконав частково покладені судом обов`язки, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2017 року, тому вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року повинен виконуватися самостійно з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.05.2018 року.

Оскільки іспитовий строк закінчився 04.07.2019 року, до Валківського районного суду Харківської області було направлено подання про звільнення від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку стосовно засудженого ОСОБА_4 , але в його задоволенні відмовлено на підставі ухвали суду від 07.10.2019 року.

ДУ «Диканівська ВК (№12)» було направлено подання про вирішення питання щодо застосування покарання суду відносно засудженого за наявності декількох вироків, які набрали законної сили, відповідно до ст.537 КК України.

Згідно ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року вирок цього суду від 16.05.2017 року, який набрав законної сили 20.02.2018 року, та вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року, що набрав законної сили 12.10.2017 року, слід виконувати окремо.

За таких обставин, орган з питань пробації вважає наявними підстави для звільнення засудженого від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

В судове засідання представник органу з питань пробації надав клопотання про розгляд подання за його відсутності, посилаючись на службову зайнятість.

Дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під ватрою в ДУ «ХУВП (№27)» залишено без змін, строк відбуття покарання зараховано з 14.04.2017 року з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20.02.2018 року даний вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі. При цьому запобіжний захід у виді тримання під ватрою в ДУ «ХУВП (№27)» залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2017 року вирок районного суду змінено, до ОСОБА_4 застосовано положення ст.ст.75,76 КК України, на підставі яких його звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки у відповідності до закону. Крім того, скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та звільнено його з-під варти в залі суду негайно.

За даними спецперевірки УІП КП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 перебував під вартою з 14.04.2017 року по 12.10.2017 року.

Вирок суду набрав законної сили 12.10.2017 року та звернутий до виконання. 23.11.2017 року засудженого поставлено на облік у Лозівському МРВ з питань пробації.

Зі змісту ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.05.2018 року заяву Лозівського МРВ з питань пробації про приведення у відповідність вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2017 року залишено без задоволення, оскільки його було ухвалено до вироку Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року, тому, на думку суду, покарання за вказаними вироками підлягають самостійному виконанню.

За повідомленням Київського районного суду м. Харкова №Н-09 від 18.06.2018 року на запит Лозівського МРВ з питань пробації про приведення вироку суду у відповідність чинного законодавства, вирішити дане питання не вбачається за можливе, оскільки вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року набрав законної сили з відповідними змінами згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2017 року. При цьому в листі зазначено, що на момент винесення вироку суду не була відома інформація про наявність останньої судимості.

Згідно ч.1 ст.163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Відповідно до положень ч.1 ст.164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Ч.1 ст.78 КК України та ст.165 КВК України визначають, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Доказів того, що засуджений ОСОБА_4 виконав покладені на нього обов`язки та належною поведінкою довів своє виправлення, суду не надано. Навіть в клопотанні представником органу з питань пробації зазначено, що засуджений частково виконав покладені на нього обов`язки, оскільки з 26.07.2018 року знаходиться в місцях позбавлення волі, де відбуває покарання за іншим вироком.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у п. 23 постанови № 7, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Такий орієнтир стосується лише відображеної ситуації, а не випадку вчинення засудженим злочинів до та після постановлення попереднього вироку, за яким винна особа не відбула призначеного покарання.

Натомість роз`яснення щодо останньої ситуації викладено у п. 25 цієї ж постанови № 7. За їх змістом у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Отже, у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії:

1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;

2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);

3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК);

4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;

5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);

6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК).

Виходячи із законодавчих приписів, у разі, якщо порушується хоча б один із принципів кримінального права, то руйнуються окремі елементи відповідної структури, і як наслідок - рішення суду містить помилку…

…Застосування ст. 71 КК означає, що покарання, від відбування якого ОСОБА_3 був звільнений на підставі ст. 75 КК, тепер має відбуватись ним реально - як і всі інші покарання в межах алгоритму призначення покарання і за сукупністю злочинів, і за сукупністю вироків. Зазначене у свою чергу обумовлює застосування ч. 4 ст. 70 КК як одного з елементів цього алгоритму, і не допускає самостійного виконання покарань.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.06.2018 року у справі № 511/37/16-к.

Зазначені обставини свідчать про необхідність вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків (п.11 ч.1 ст.537 КПК України).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання, до того ж з урахуванням поведінки засудженого в даному випадку випробування не може вважатися успішним.

Керуючись ст.ст.539,369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Валківського районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відносно засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1