Справа №489/3973/19
Провадження №1-кп/487/332/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року Колегія Заводського районного суду м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , розглянувши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30.07.2019 року подання голови Ленінського районного суду м. Миколаєва про направлення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000954 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч.5 ст.191 КК України, до іншого суду задоволено. Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000954 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч.5 ст.191 КК України, направлено на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва.
13.08.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Ухвалою судду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
В ході підготовчого судового засідання 23.09.2019 р., 04.11.2019 р. прокурор просила призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, крім того просила задовольнити заяву ОСОБА_13 та закрити провадження відносно ОСОБА_12 . В судовому засіданні 03.02.2020 р. прокурор заявила клопотання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, вважає, що справа територіально підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, тому вона повинна бути направлена до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора та заявив своє клопотання про направлення кримінального провадження до Ленінського суду для об`єднання з іншою справою. ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.
Захисник ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_7 ОСОБА_9 клопотання прокурора та ОСОБА_8 не підтримав, посилаючись на те, що підсудність даного кримінального провадження визначена ухвалою апеляційного суду. Заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання обґрунтовував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.ст. 110, 291 КПК України, оскільки він був складений в тому числі відносно ОСОБА_12 , який був померлим на час пред`явлення йому підозри тобто втратив дієздатність. Стверджує, що посилання прокурора про наявність в справі заяви родичів померлого не відповідають дійсності, оскільки під час відкриття матеріалів в порядку передбаченому ст..290 КПК така заява була відсутня. Недотримання вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності., які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; порушує права обвинуваченого на захист, а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.
Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 30.07.2019 року подання голови Ленінського районного суду м. Миколаєва про направлення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000954 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч.5 ст.191 КК України, до іншого суду задоволено. Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000954, направлено на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва. Зазначена ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Таким чином, Миколаївський апеляційний суд визначився з підсудністю даного провадження, а тому в задоволенні клопотань прокурора та захисника ОСОБА_8 слід відмовити, оскільки відповідно до ч.5 ст.34 спори про підсудність між судами не допускаються.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
В ч.2 ст.291 КПК України міститься перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту суд виходить з наступного.
Так, одним з обвинувачених у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_12 , який відповідно до свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №165. Повідомлення про підозру ОСОБА_12 було складено 05.12.2018 р., тобто вже після його смерті. За словами прокурора повідомлення про підозру в подальшому вручено його матері в присутності адвоката. Прокурор послався, що підставою для вручення підозри померлій особі стала заява матері ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 12.12.2018 р. про направлення кримінального провадження до суду з метою його реабілітації. 30.09.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження відносно її сина на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленим КПК.
Визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами Кримінальний кодекс України, ч. 1 ст. 2 якого передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.
Частиною 1 ст.11 КК злочином визнається суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до ч.1 ст.18 КК суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Суб`єкт злочину має кримінально-процесуальну правоздатність та дієздатність.

Під кримінально-процесуальною правоздатністю треба розуміти здатність мати кримінально-процесуальні права й обов`язки, а під кримінально-процесуальною дієздатністю здатність їх особисто здійснювати чи виконувати. Процесуальна правоздатність це здатність вимагати судового захисту, мати процесуальні права і обов`язки, бути особою, що бере участь у провадженні. Для того щоб особисто реалізовувати свої процесуальні права в суді шляхом здійснення процесуальних дій, необхідно володіти процесуальною дієздатністю. Процесуальна дієздатність здатність особисто здійснювати процесуальні дії, особисто здійснювати свої процесуальні права і процесуальні обов`язки. У кримінальному провадженні (залежно від статусу учасника) це здатність приймати рішення, заявляти клопотання, відводи, проводити або брати участь у проведенні слідчих дій, судового розгляду і т. ін. Повна процесуальна дієздатність громадян виникає, як правило, з досягненням повноліття, тобто з 18 років. Суб`єкти кримінального судочинства та інші особи, які беруть у ньому участь, можуть стати суб`єктами кримінально-процесуальних відносин за наявності певних умов свого роду певних юридичних фактів правосуб`єктності.

Зважаючи на зв`язок процесуального права з матеріальним, правоздатність фізичної особивиникає від моменту його народження і припиняється його смертю.

Суб`єктом злочину не можуть бути померлі особи, які перед тим вчинили злочин, тварини, предмети чи сили природи.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_12 повідомлено про підозру 05.12.2018 р., в той же час ОСОБА_12 відповідно до свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином в пред`явленій підозрі померлій особі в неї відсутня така обов`язкова складова складу злочину, як суб`єкт злочину.
Втрата померлою особою кримінально-процесуальної правоздатності та дієздатності, та відсутність в підозрі обов`язкових складових складу злочину виключає можливість повідомлення їй про підозру.
Виходячи з викладеного, суд не погоджується з посиланням прокурора, про можливість пред`явлення підозри, при наявності в справі заяви матері ОСОБА_12 про направлення кримінального провадження до суду з метою реабілітації. Крім того, дана заява датована 12.12.2018 р. тобто вже після смерті ОСОБА_12 .
Також суд звертає увагу на сумнівний характер походження даної заяви. В судовому засіданні захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомили суд про відсутність даної заяви в матеріалах кримінального провадження, які були відкриті ним в порядку ст.. 290 КПК, в якості доказу надав суду копію опису матеріалів провадження.
Крім зазначених порушень матеріального права суд звертає також увагу на процесуальні порушення.
Згідно ст..42 КПК підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Відповідно до ст.. 276КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 277КПК передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно містити в тому числі такі відомості, як правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
Порядок вручення підозри регулюється ст. 278КПК відповідно до якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Повідомлення у кримінальному провадженні, відповідно до ст..111 КПК, є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 КПК, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Главою 11 передбачений наступний порядок, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення. Повістка про виклик неповнолітньої особи, як правило, вручається її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику. Інший порядок вручення повістки допускається лише у випадку, якщо це обумовлюється обставинами кримінального провадження. Повістка про виклик обмежено дієздатної особи вручається її піклувальнику. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Зазначена норма має виключний порядок вручення повідомлення та випадків коли це можливо зробити не особисто підозрюваному, а в інший спосіб.
Таким чином, посилання прокурора на вручення повідомлення про підозру через родичів померлого не відповідають вимогам ст..111, 136 КПК.
Крім того, у відповідності з п.5 ч.1 ст.284 кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Диспозицією даної норми передбачено, що необхідною умовою її застосування є наявність на момент смерті у особи правового статусу підозрюваного або обвинуваченого. Разом з цим з матеріалів доданих до обвинувального акту вбачається, що на момент смерті ОСОБА_12 не мав статусу підозрюваного, оскільки помер до її складання та вручення.
На думку суду такі не відповідності вимогам кримінально процесуального кодексу - свідчать, що обвинувальний акт кримінальному провадженні № 0000954 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду у відповідності до вимог КПК України і є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

У Х В А Л ИЛА :

В задоволенні клопотання прокурора та захисника ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000954 від 26.12.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 07.02.2020 року о 08 год. 05 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_14

Суддя ОСОБА_3