Справа № 570/4485/19
номер провадження 1-кп/570/90/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2020 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000939 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 09 жовтня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 19 липня 2019 року о 18 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, таємно, шляхом віджиму віконної рами, проник до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , звідки намагався викрасти майно останнього, а саме: 120 євро (згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.07.2019, вартість 1 євро становить 29 грн. 19 коп.), тобто 3502 грн. 80 коп.; 1000 грн.; MP-3 плеєр Sony вартістю 402 грн. 50 коп.; цифровий фотоапарат Canon «Power Shot SX120IS» вартістю 700 грн.; планшет Lenovo «TB2-X30F» вартістю 2833 грн. 33 коп.; ноутбук ASUS «R540NA-DM088T» із зарядним пристроєм ASUS вартістю 5 730 грн.; блок живлення LDNIO та блок живлення Lenovo загальною вартістю 233 грн. 33 коп.; сумку до ноутбука SUMDEX «PON-202NV» вартістю 582 грн. 99 коп.; золоту сережку та уламок від золотої сережки масою 0,56 г загальною вартістю 750 грн.; безпровідну мишку Logitech вартістю 173 грн. 33 коп. Загальна вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_4 становить 15 555 грн. 28 коп.
Намагаючись таємно покинути вищевказаний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , із зазначеним майном, ОСОБА_4 був помічений жителями с. Біла Криниця, однак, усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито, від вчинення злочину не відмовився, а разом з викраденим майном намагався втекти з місця вчинення злочину, таким чином вчиняючи відкрите викрадення чужого майна.
Отже, ОСОБА_4 , виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він втекти з місця вчинення злочину не зміг та був затриманий.
Представник потерпілого в судовому засіданні вказав, що потерпілий має до обвинуваченого претензії в частині завданої матеріальної шкоди, оскільки не було повернуто обвинуваченим викрадені в потерпілого кошти. Просив суд задовльнити повністю цивільний позов, стягнувши з обвинуваченого, крім завданої матеріальної шкоди в розмірі 4502 гривні 80 копійок, моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
Захисник в судовому засіданні висловила свою позицію щодо часткового задоволення поданого цивільного позову. Наполягла на тому, що при вирішенні питання про стягнення суми завданої матеріальної шкоди слід відмінусувати кошти в розмірі 647 гривень, які були вилучені в обвинуваченого після його затримання. Щодо відшкодування моральної шкоди погодилася з позицією обвинуваченого про визнання факту заподіяння моральної шкоди саме діями обвинуваченого по вчиненню замаху на грабіж, необхідністю її відшкодування, однак вказала на необхідність зменшення розміру відшкодування у зв`язку з недостатньою його обгрунтованістю.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, яке поєднане з проникненням у житло визнав повністю і суду детально показав, що 19 липня 2019 року, о 18 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного матеріального збагачення, таємно, шляхом віджиму віконної рами, проник до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , звідки намагався викрасти майно останнього. Погодився, що дане майно він намагався викрасти відкрито, оскільки був помічений жителями с. Біла Криниця. Підсудний повністю погодився із вартістю та кількістю майна, яке він намагався викрасти.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали у відкритому викраденні чужого майна, за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України як закінчений замах на грабіж, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши підсудного та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу підсудного, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочином.
Виходячи з наведених негативних характеристик обвинуваченого, зважаючи на те, що він вказаний злочин вчинив повторно суд погоджується з пропозицією прокурора щодо призначення покарання та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільсьтва.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини в судовому засіданні прокурором не заявлено, а судом не встановлено.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ближче до нижньої межі санкції. Також при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку та при призначенні остаточного покарання застосовує положення ст. 71 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення злочину підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та з урахуванням принципу диспозитивності. Обвинувачений визнав позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди повністю, щодо стягнення моральної шкоди, то обвинувачений повністю визнав факт завдання моральної шкоди, необхідність її відшкодування, однак не погодився із розміром моральної шкоди, яку просить стягнути потерпілий.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 09 жовтня 2018 року Коростенського міськрайонного суду Житомирської області. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити попередній у виді тримання під вартою, але на строк не більше двох місяців.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання - з 19 липня 2019 року.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 3 855 (три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 80 копійок та моральну шкоду в розмірі 15 (п`ятнадцяти тисяч) гривень.
Речові докази по справі, передані на відповідальне зберігання потерпілого, залишити у його власності, інші речові докази:
- взуття ОСОБА_4 , спортивний рюкзак синього кольору, мобільний телефон марки "Samsung" повернути обвинуваченому;
- два відрізки аркушів дактилоплівки, газовий балончик "Терен", металевий лом, пару рукавиць чорного кольору, пачку цигарок знищити;
- грошові кошти в сумі 647 гривень повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1