Справа № 442/2426/20
Провадження № 1-в/442/155/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю учасників судового засідання:
прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника ДВК № 40 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дрогобичі клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, до засудження офіційно не працевлаштованого, засудженого 23.05.2017 вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області за ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 72 КК України до 9 років позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21.04. 2015 по 22.05.2018.
Початок строку 21.04.2015 Кінець строку 20.03.2021,
в с т а н о в и в:
До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Вислухавши пояснення засудженого, який клопотання просив задовольнити, думку представника ДВК № 40 та прокурора, які проти задоволення клопотання не заперечували, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.
Згідно положень п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Згідно з кримінально-процесуальним законодавством умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.
Встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.05.2017 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання 9 (девять) років позбавлення волі; початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його затримання, тобто з 21.04.2015; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.04.2015 до моменту набрання вироком законної сили, в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; запобіжний захід щодо ОСОБА_3 залишити попередній тримання під вартою до набрання вироком законної сили; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3 474,99 грн за проведення судових експертиз; вирішено питання речових доказів.
Як вбачається з наданої суду характеристики, складеної в.о. начальника відділення СПС № 8 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 , затвердженої заступником начальника Дрогобицької виправної колонії № 40 Львівської області ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі з 29.04.2015; під час перебування в УВП-19 м. Львова характеризується наступним чином, допускав порушення режимних вимог за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дане порушення виразились у зберіганні заборонених предметів. Адміністрацією установи не заохочувався. З 26.06.2018 відбуває покарання в ДУ „Дрогобицька виправна колонія (№ 40). За час відбування покарання характеризується позитивно, допускав порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дане порушення виразились у зберіганні заборонених предметів. Адміністрацією установи чотири рази заохочувався, працевлаштований в дільниці сушіння паливних дров при установі, до роботи ставиться сумлінно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу „Духовне відродження, регулярно відвідує церкву при установі, чим реалізовує дану програму, до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, передбачених ст. 126 КВК України не прагне, вважає свій рівень достатнім, бере участь у роботі самодіяльних організацій передбачених ст. 127 КВК України, а саме є членом ради колективу засуджених.

Згідно протоколу № 17 від 12.09.2018 засудженому ОСОБА_3 відмовлено в застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому як не стає на шлях виправлення.
Згідно протоколу № 24 від 26.12.2018 засудженому ОСОБА_3 відмовлено в застосуванні ст.ст. 82, 81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_3 переусвідомив свою минулу хибну поведінку, погляди на майбутнє життя після звільнення носять суспільно-корисний характер, здатний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та немає установок на повернення до злочинної діяльності, у разі умовно-дострокового звільнення від відбування покарання буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки (передачі) і бандеролі, вину у скоєному злочині визнає; пред`явлений судовий позов на суму 3 474 грн 99 к., виконавчі листи не надходили. Засуджений ОСОБА_3 на профілактичному обліку в установі не перебуває.
Згідно ст. 81 КК України підпадає під умовно-дострокове звільнення після відбуття ним 3/4 строку покарання.
Враховуючи вищенаведене, та те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення, суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, тому суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі є передчасним, оскільки засуджений не довів свого виправлення, два рази притягався до дисциплінарної відповідальності протягом строку відбування покарання та під час попереднього ув`язнення з 2017 по 2018 роки, а поведінка його почала змінюватися у 2019 році (4 заохочення), жодних заохочень до засудженого до 2019 року не застосовувалось, ОСОБА_3 не відшкодовано на користь держави процесуальні витрати в сумі 3 474,99 грн за проведення судових експертиз, засуджений не може пояснити в чому полягає його розкаяння, що це не лише слова, не може зазначити якою суспільно-корисною працею буде займатися, посилання на працю будівельником не узгоджується з тим, що він не задіяний в будівельній бригаді дільниці, а тому, оскільки не доведено виправлення засудженого, клопотання задоволенню не підлягає.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, ст. 372, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
у х в а л и в :
У клопотанні засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1