КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000180 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Головино Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14.09.2006 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16.12.2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.01.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільненого від відбуття покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/357/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1 .
Цим же вироком цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено частково та постановлено стягнути на її користь з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 5 900 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, 09 січня 2019 року приблизно о 17 год., знаходячись поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , помітив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка рухалась пішохідною доріжкою біля вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення особистого майна потерпілої ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та правою рукою схопив та викрав її жіночу сумочку, яку остання тримала при собі, в середині якої знаходились: мобільний телефон «Lenovo Vipe К5 Plus», imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , білого кольору, вартістю 5 000 гривень, грошові кошти в розмірі 900 гривень, три банківські картки «Приват Банку», пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять.
В подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5 900 грн.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, визнаючи свою вину у скоєному злочині та розкаюючись, просить переглянути його справу та постановити більш м`який вирок, не позбавляючи його волі та надавши можливість жити у суспільстві і допомагати людям.
Також вказує на те, що суддею не було взято до уваги, що він є інвалідом та потребує хірургічного втручання, оскільки у нього три рази був зламаний хребет та роздроблена нога, тому в любий момент його може паралізувати, що підтверджується медичною документацією.
Крім того, зазначає, що він знаходиться в реабілітаційному центрі реінтеграції «Альянс Победа» де проходить курс психологічного та фізичного відновлення.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Будучи повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду від нього не надійшло, тому апеляційний суд, враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються .
За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, і маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний корисливий злочин, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, за місцем відбування покарання характеризується негативно, але наявності зв`язків з антигромадськими елементами судом не встановлено, спосіб життя ОСОБА_6 (має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , 06 липня 2002 року, та працює неофіційно проповідником в благодійному фонді «Материнська турбота», неодружений, має задовільний стан здоров`я); позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а також, що завдані збитки ним не відшкодовані, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність таких обставин, які його обтяжують.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Вимоги обвинуваченого щодо врахування незадовільного стану його здоров`я, наявності у нього інвалідності, знаходження в реабілітаційному центрі реінтеграції «Альянс Победа», де він проходить курс психологічного та фізичного відновлення, і потребує хірургічного втручання, як підстав для пом`якшення призначеного йому судом покарання - без позбавлення волі, тобто шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, не можуть бути задоволені, оскільки вони не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства чи пом`якшення призначеного йому судом покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини і маючи незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості повторно вчинив умисний корисливий тяжкий злочин та ще й відносно потерпілої ОСОБА_8 , яка є пенсіонеркою та ветераном праці, тобто є особою похилого віку.

Інших доводів на обґрунтування необхідності пом`якшення призначеного судом покарання в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено.

Враховуючи всі вказані вище обставини, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, а покарання достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3