ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 644/7203/20 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2477/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та його захисника на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 05 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду продовжено строк дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 12 07 2020 року.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування ухвали щодо продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу та про постановлення нової ухвали про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту без цілодобового контролю у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю даної ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, у суду відсутні підстави вважати доведеним скоєння ним кримінального правопорушення та продовження дії щодо нього запобіжного заходу.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали не було враховано, що обвинувачений не лише зареєстрований, але і фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зі своєю хворою матір`ю похилого віку.

Апеляційну скаргу було подано також обвинуваченим ОСОБА_11 , який в свою чергу, посилаючись на незаконність, просить про скасування даної ухвали.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг, просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого без задоволення.
Потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 не вбачали підстав для задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, потерпілої та її законного представника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, те, що обвинувачений є особою, яка раніше вчинила розбій, потерпілою від злочину є неповнолітня особа, наявність у обвинуваченого місця реєстрації.

Отже, зазначені обставини підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані вище факти у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи апелянтів, зазначені у апеляційних скаргах, про відсутність підстав для продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 матері похилого віку, то вказаний факт не є безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що скасування чи зміна щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, як на тому наполягають апелянти, не зможе запобігти ризику, який продовжує існувати на цій стадії судового розгляду.

Що стосується посилання захисника обвинуваченого на незаконність продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу через невизнання останнім своєї вини та необґрунтованість пред`явленої йому підозри, колегія суддів зазначає, що встановлення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається та продовжується.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника .
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року по справі щодо ОСОБА_7 про продовження йому строку тримання під вартою до 12.07.2020 року, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4