ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Біла Церква кримінальне провадження № 0002484 внесене до ЄРДР 31 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Дороги Мінської області Білорусь, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

31 серпня 2019 року близько 03 години ОСОБА_5 , знаходячись в кімнаті № 102 на першому поверсі готелю «Київ», що розташований за адресою: м. Біла Церква, вул. Торгова Площа, буд. 3, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, взяв до рук кухонний ніж, яким умисно наніс один удар в область лівого стегна нижньої третини потерпілого ОСОБА_4 , в результаті чого, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани нижньої третини лівого стегна, пошкодження лівої стегнової артерії, пошкодження лівої стегнової вени, геморагічний шок ІІ-ІІІ ступенів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні ОСОБА_5 надав покази, що узгоджуються і відповідають викладеному вище, кваліфікацію своїх дій не оспорював, вину у межах пред`явленого йому обвинувачення визнав, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників судового провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Діяння ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, що вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд обставинами, які пом`якшують покарання визнає щире каяття ОСОБА_5 , відшкодування завданої потерпілому матеріальної і моральної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину, в стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується позитивно, просив пробачення у ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , думку потерпілого щодо покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження ним та іншими особами нових злочинів, неможливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років.

Натомість, зважаючи на дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, його пост-кримінальну поведінку, а саме відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілому, думку потерпілого щодо покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком три роки і покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався і зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до 100 КПК України.

Керуючись, ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з дня постановлення вироку.

Речовий доказ: кухонний ніж, змиви речовини бурого кольору із матрацу, шматок тканини зі слідами речовини бурого кольору, футболку сірого кольору, футболку рожевого кольору та штори сірого кольору, - знищити.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1
Київської області