Справа № 464/55/20
пр.№ 1-кп/464/204/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/55/20, внесене 01.01.20. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, має судимості:

1/ 22.12.15. вироком Сихівського районного суду м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 491 грн. покарання відбуте;

2/ 02.08.18. вироком того ж суду за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк один рік та звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на один рік, покарання відбуте; -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту обвинувачений ОСОБА_3 , -

учасники провадження неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законні представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (подано заяви про розгляд провадження у їх відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України), -

з участю: прокурора та обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 01 січня 2020 року о 02.30 год. біля під*їзду 4 по вул.Пасічна,169г в м.Львові, побачивши, що у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 із зовнішньої кишені куртки на тротуар випав мобільний телефон «Apple Iphone» моделі ХS Max Gold 256 GB IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 25000 грн., маючи корисливий умисел та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, повторно таємно викрав вказаний мобільний телефон, чим завдав неповнолітньому потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Викрадений мобільний телефон в подальшому видав працівникам поліції. У вчиненому щиро покаявся, просив суд суворо не карати з огляду на те, що сприяв органу досудового розслідування і не затягував розслідування злочину; розуміє, що повинен відповідати за скоєне, запевняє, що стане на шлях виправлення.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості й проти власності, особу обвинуваченого, який притягався до кримінальної відповідальності, покарання відбув, однак судимості не є погашеними; не працює, неодружений, не має на утриманні осіб, має постійне місце проживання, за яким мешкає з матір*ю, та соціальні зв*язки; хронічними захворюваннями не страждає; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину та просить вибачення за вчинене, що є обставинами, які пом*якшують покарання; обтяжуючих не встановлено, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та розмір покарання (два роки) з урахуванням, що обвинувачений тривалий час не працює, постійного доходу не має, у його власності нічого не перебуває, є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м*який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні.
Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного, який все ж таки відбув покарання за попередніми вироками, щиро кається та відсутність реальної шкоди для потерпілого з урахуванням повернення викраденого майна, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 14.01.20. накладено арешт на мобільний телефон «Apple Iphone» моделі ХS Max Gold 256 GB IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом постановою слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 03.01.20. та повернуто під розписку ОСОБА_6 . Відтак такий слід скасувати та залишити по приналежності.

Процесуальні витрати відсутні.

Крім того постановами слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 13.01.20. та 22.01.20. два компакт диски з відеозаписами, що долучені до матеріалів кримінального провадження, слід залишити при такому.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Речові докази:

- мобільний телефон, залишити ОСОБА_5 ;

- два компакт-диски з відеозаписом, що долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1