печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , адвоката: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0002014 від 23.06.2017 року прокурора кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0002014 від 23.06.2017 року прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що прокурорами Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України(в редакції Закону від 05.11.2009).

Досудовим розслідуванням встановлено, що У період з 21.11.2013 по 20.02.2014 в місті Києві проходили масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які були викликані відмовою уряду України і Президента України ОСОБА_7 підписати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

У зв`язку з цим, Президент України ОСОБА_7 , бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які ставили під загрозу його перебування при владі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, використовуючи наявні повноваження Президента України і створену ним і його оточенням систему управління, будучи керівником створеної ним організованої групи, не пізніше 18.02.2014 віддав явно злочинні вказівки членам організованої групи Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_8 та Голові Служби безпеки України ОСОБА_9 , про застосування підлеглими їм працівниками без відповідних підстав і з порушенням вимог чинного законодавства спеціальних засобів, техніки і вогнепальної зброї для силової протидії акціям протесту в місті Києві.

Так, у період з 18.02.2014 по 20.02.2014 члени організованої злочинної групи Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_10 , заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_11 , командувач внутрішніх військ України ОСОБА_12 , начальник ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 , заступник начальника Головного управління начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_14 , командир ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, ОСОБА_15 , Голова Служби безпеки України ОСОБА_9 , перший заступник Голови Служби безпеки України ОСОБА_16 , начальник ГУ СБУ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_17 , а також Міністр оборони України ОСОБА_5 на виконання незаконної вказівки її керівника ОСОБА_7 , діючи умисно, спільно із залученими підлеглими працівниками МВС України та Служби безпеки України, які не входили до складу організованої групи, а також у взаємодії з озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, перевищуючи владу та свої службові повноваження, кожен у своїй частині, виходячи із завдань, які перебували в повноваженнях очолюваних ними відомств, вчинили та організували вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на незаконне перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, які відбувались у центральній частині міста Києва.

При цьому у період з 07.12.2013 по 20.02.2014 Міністр оборони України

ОСОБА_5 діючи умисно, з метою реалізації спільного із керівником організованої злочинної групи ОСОБА_7 та іншими її учасниками злочинного плану щодо незаконної протидії громадянам в організації та проведенні зборів, мітингів походів і демонстрацій в центральній частині міста Києва, виділив понад 100 одиниць вантажної автомобільної техніки (КАМАЗи, ЗІЛи, КРАЗи, УРАЛи, ГАЗи та інші) із військовослужбовцями Збройних Сил України щонайменше з 36 військових частин, де ця техніка перебувала на балансі, яка використовувалась працівниками органів внутрішніх справ для блокування вулиць у центральній частині міста Києва та спецобладнання (прожектори та станції озвучення), яке використовувалось під час незаконного проведення АТО у центральній частині міста Києва (на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях) 18.02.2014 та 19.02.2014.

Зокрема, для забезпечення проведення 18.02.2014 антитерористичної операції ОСОБА_9 у цей же день направив Міністру оборони України ОСОБА_5 лист про виділення сил та засобів Збройних Сил України для їх використання при проведенні антитерористичних заходів.

У свою чергу Міністр оборони України ОСОБА_5 18.02.2014 перебуваючи у службовому кабінені за адресою: місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6 у м. Києві, усвідомлюючи відсутність жодних законних підстав для організації і проведення антитерористичної операції і загалом на перешкоджання проведенню в центрі міста Києва зібрань, мітингів, вуличних походів та демонстрацій, діючи за попередньою змовою із керівником організованої злочинної групи організатором злочинів ОСОБА_7 , її членами Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_9 та іншими залученими службовими особами органів внутрішніх справ України та Служби безпеки України, діючи у складі організованої злочинної групи, порушуючи вимоги Конституції України, Законів України «Про Збройні Сили України», «Про боротьбу з тероризмом», якими заборонено участь Збройних Сил України у внутрішньополітичному конфлікті та їх використання для обмеження прав і свобод громадян, розглянув вищезазначений лист Голови Служби безпеки України ОСОБА_9 надав свою згоду на виділення сил та засобів Збройних Сил України з метою участі у проведенні антитерористичних заходів під керівництвом антитерористичного центру при Службі безпеки України та дав відповідне доручення начальнику Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_18 від 18.02.2014 № 181/11.

Після цього, ОСОБА_18 , цього ж дня виконуючи доручення Міністра оборони України ОСОБА_5 дав доручення № 313/11ДСК підлеглим військовослужбовцям про виділення та передачу в оперативне підпорядкування Антитерористичного центру при Службі безпеки України не менше 15 (п`ятнадцяти) одиниць спеціальної техніки з військових частин Збройних Сил України із водіями військовослужбовцями ЗСУ та спецобладнання прожектори (три одиниці) та станцію озвучення (одна одиниця).

Таким чином Міністр оборони України ОСОБА_5 виконав відведену йому роль у вчиненні злочину та забезпечив виділення сил та засобів Збройних Сил України для їх використання працівниками органів внутрішніх справ та Служби безпеки України для силового звільнення Майдану Незалежності від учасників мітингу, чим спряв їм у перевищенні своїх службових повноважень та організаційні дії з незаконного та безпідставного проведення антитерористичної операції.

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював та передбачав, що під час проведення антитерористичної операції буде застосована велика кількість правоохоронців у центральній частині міста Києва, озброєних спеціальними засобами, у тому числі вогнепальною зброєю, і виділена ним спецтехніка та спецобладнання буде використана з метою силового розгону мітингувальників, що обов`язково призведе до настання тяжких наслідків у вигляді тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, спричинених як мітингувальникам, так і задіяним працівникам органів внутрішніх справ, ураховуючи події першої половини дня 18.02.2014, та свідомо допускав настання загибелі учасників мітингу.

Таким чином, ОСОБА_5 як Міністр оборони України обґрунтовано підозрюється у незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчиненому службовою особою, із застосуванням фізичного насильства та у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28 та статтею 340 Кримінального кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у пособництві ним як Міністром оборони України працівнику правоохоронного органу в перевищенні влади та своїх службових повноважень шляхом надання засобів чи знарядь, вчиненого у складі організованої групи, тобто у пособництві в умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу, з метою виконання явно злочинного наказу, у складі організованої групи дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням зброї та спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, вчиненого у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28, частиною 5 статті 27 та частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону від 07.04.2011).

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в організації ним як Міністром оборони України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого у складі організованої групи способом, що має характер особливого мучення, а також з метою залякування потерпілого та інших осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28, частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в організації ним як Міністром оборони України умисного вбивства двох і більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, пунктами 1, 5, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Враховуючи викладене, 15.02.2019 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Новомихайлівське Туапсинського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянину України, який на момент вчинення злочинів проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Законувід 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Оскільки на час складання повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_5 від 15.02.2019 його точне місце перебування з об`єктивних причин не встановлено, слідчими та прокурорами вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення про підозру у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені в клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив та вказав про необґрунтованість клопотання та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та як наслідок просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисниками, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України(в редакції Закону від 05.11.2009).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого та особливо тяжких злочинів, що спричинило масову загибель людей, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Окрім того злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 ,скоєні ним у складі організованої групи спільно з колишніми високопосадовцями Президентом України ОСОБА_7 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_11 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_9 , першим заступником Голови Служби безпеки України ОСОБА_16 , начальником ГУ СБУ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_17 та іншими.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання даних, та підтверджується: депутатським зверненням ОСОБА_19 щодо скоєння ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та іншими вищими посадовими особами України тяжких та особливо тяжких злочинів;листами народного депутата України ОСОБА_20 від 15.05.2014 № 3832-92-102/МСК, від 12.06.2014 № 3832-101-102/МСК, від 07.07.2014 № 3832-110(ВС)-102/МСК щодо обставин незаконного проведення в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року на Майдані Незалежності в м. Києві працівниками правоохоронних органів АТО, причетності до цих подій Президента України ОСОБА_7 , Голови СБ України ОСОБА_9 та інших посадових осіб; Указом Президента України ОСОБА_7 про призначення

ОСОБА_5 на посаду Міністра оборони України та Указами Президента України ОСОБА_7 про призначення на посади інших членів очолюваної ним організованої групи; документами за підписом Міністра оборони України ОСОБА_5 та інших посадових осіб Міністерства оборони України щодо виділення та залучення сил та засобів Збройних Сил України до незаконної протидії протесним акціям; показаннями свідків начальника Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_18 від 29.08.2014 та від 14.04.2015, заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_21 від 06.03.2014, заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_22 від 05.03.2014 та інших військовослужбовців Збройних Сил України щодо обставин виконання вказівки Міністра оборони України ОСОБА_5 та виділення військової техніки, яка використовувалась з метою протидії протестним акціям та під час проведення антитерористичної операції; показаннями свідків військовослужбовців окремих військових частин Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України щодо залучення сил та засобів Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України до участі у проведені АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м.Києва, а саме: ОСОБА_23 від 26.05.2015, ОСОБА_24 від 16.03.2015 та ОСОБА_25 від 27.05.2015, ОСОБА_26 від 05.03.2015, ОСОБА_27 від 12.09.2016, ОСОБА_28 від 14.09.2016, ОСОБА_29 від 13.09.2016, ОСОБА_30 від 14.09.2016, ОСОБА_31 від 27.01.2016, ОСОБА_32 від 08.07.2016, ОСОБА_33 від 22.11.2016;показаннями свідків працівників Служби безпеки України щодо обставин організації та проведення АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_34 від 17.03.2014, 16.02.2015, 21.09.2015, ОСОБА_35 від 23.04.2014, 30.01.2015, 11.03.2015, 15.12.2015, ОСОБА_36 від 12.03.2014, 25.03.2014, 24.02.2015, 04.02.2016, ОСОБА_37 від 17.06.2015, 22.09.2015, ОСОБА_38 від 23.09.2015, ОСОБА_39 від 25.05.2015 та ОСОБА_40 від 22.04.2014; показаннями свідків учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_41 від 24.03.2015 та 29.07.2015, ОСОБА_42 від 08.04.2015 та 23.08.2016, ОСОБА_43 від 10.08.2016, ОСОБА_44 від 11.10.2016 та 13.10.2016, ОСОБА_45 від 11.11.2016, ОСОБА_46 від 19.10.2016, ОСОБА_20 від 05.12.2016, ОСОБА_47 від 05.04.2017, ОСОБА_48 від 08.05.2014 та 29.08.2016, ОСОБА_49 від 14.04.2017, ОСОБА_50 від 04.04.2017, ОСОБА_51 від 26.08.2016 та 04.10.2016, ОСОБА_19 від 08.12.2016, ОСОБА_52 від 16.11.2016, ОСОБА_53 від 19.08.2016, щодо причетності ОСОБА_7 та керівників правоохоронних органів до вищезазначених злочинів; протоколами огляду відеозаписів та публікацій у загальнодоступній мережі Інтернет, в яких міститься інформація щодо подій, які відбувались в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року на Майдані Незалежності в м. Києві під час проведення працівниками правоохоронних органів АТО; показаннями потерпілих ОСОБА_54 від 31.03.2014 та від 06.03.2014, ОСОБА_55 від 28.02.2014, ОСОБА_56 від 27.02.2014, ОСОБА_57 від 15.04.2014, ОСОБА_58 від 11.04.2014, 17.12.2014, ОСОБА_59 від 17.03.2015, ОСОБА_60 від 25.07.2016, ОСОБА_61 від 21.09.2014,02.04.2014 та від 09.05.2015, ОСОБА_62 від 26.11.2014, ОСОБА_63 від 24.03.2016, ОСОБА_64 від 17.02.2015, ОСОБА_65 від 28.03.2014, ОСОБА_66 від 28.07.2016 та від 14.03.2014, ОСОБА_67 від 13.05.2014 та від 24.02.2015, ОСОБА_68 від 05.04.2014 та від 08.04.2015, ОСОБА_69 від 29.02.2014 та інших потерпілих; висновками судово-медичних експертиз відносно потерпілих ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_57 , ОСОБА_73 , ОСОБА_59 , ОСОБА_74 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_68 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_69 , ОСОБА_83 , ОСОБА_57 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 та інших потерпілих у кримінальному провадженні;висновками експертів, за результатами проведення судових економічних та товарознавчих експертиз;іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_86 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 буде переховування від слідства та суду, використовувати свої майновий стан, соціальні зв`язки та авторитет високопосадовця у вищих ешелонах влади, як в Україні так і за її межами; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

Тримання ОСОБА_5 під вартою за встановлених обставин є єдиними способом, передбаченим чинним законодавством унеможливити його переховування від органів досудового слідства та суду, а також продовження ним своєї злочинної діяльності, протиправно впливати на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, знищувати, сховати або спотворювати будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитись від кримінальної відповідальності.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

Так, при дослідженні обставин перебування підозрюваного ОСОБА_5 у міжнародному розшуку слідчим суддею встановлено наступне.

З метою забезпечення прав підозрюваного ОСОБА_5 Офісом Генерального прокурора до Генеральної прокуратури Російської Федерації листом від 02.03.2020 направлено запит про надання міжнародної правової допомоги від 27.02.2020, а саме встановлення місця знаходження (проживання) ОСОБА_5 на території Російської Федерації, вручення йому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 15.02.2019, роз`яснення прав підозрюваного, і вручення пам`ятки про процесуальні прав та обов`язки підозрюваного. Відповідь на запит на адресу Офісу Генерального прокурора на цей час не надходила.

На теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутній, переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані, що він перебуває на тимчасово окупованій Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим, а також на території Російської Федерації.

Вжитими органом досудового розслідування заходами місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено, у зв`язку з чим 17.10.2015 оголошено його розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2015, 21.04.2016, 24.10.2016, 27.04.2017, 30.10.2017, 03.05.2018, 02.11.2018, 06.05.2019, 19.11.2019 надавалися дозволи на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

11.02.2020 ОСОБА_87 оголошений у міжнародний розшук. Постанова про міжнародний розшук ОСОБА_88 19.02.2020 направлена для виконання до Департаменту контррозвідки СБ України.

Згідно з повідомленням Департаменту контррозвідки СБ України від 27.02.2020 № 2/2/5-2191 підозрюваний ОСОБА_5 знаходиться у розшуку та проживає на тимчасово окупованій Російською Федерацією території АР Крим у м. Севастополь.

Вказане підтверджується також інформацією із відкритих джерел, згідно якої ОСОБА_5 , серед іншого, є заступником Голови Севастопольського регіонального відділення Всеросійської громадської організації «Російський союз промисловців та підприємців».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 на теперішній час може переховуватися на території Російської Федерації, у зв`язку з чим є необхідність у зверненні до компетентних органів зазначеної держави з офіційним зверненням (запитом) про встановлення місця перебування ОСОБА_5 на їх території та видачі його для притягнення до кримінальної відповідальності.

Статтею 575 Кримінального процесуального кодексу України чітко передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України(в редакції Закону від 05.11.2009), та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Новомихайлівське, Туапсинського району, Краснодарського краю Російської федерації, громадянина України, який на момент вчинення злочинів проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1