печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2019 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потеріплого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000113 від 29.07.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Грабовець Богородчанського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, неодруженого, не судимого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
13.10.2017 старший солдат ОСОБА_10 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 207 (по стройовій частині) зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2018 № 148 (по стройовій частині) ОСОБА_10 призначений на посаду старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти батальйону охорони та забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2018 № 105 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2018 № 148 (по стройовій частині) призначений на посаду стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти батальйону охорони та забезпечення вказаної військової частини.

При цьому, старший солдат ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_7 у відносинах підлеглості не перебували.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з вимогами ст. ст. 11, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, старший солдат ОСОБА_10 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України; сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; здійснювати свою діяльність на засадах законності, поваги до прав і гідності особи, відповідальності перед народом України. Крім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_10 зобов`язаний додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями; зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного; бути ввічливим і додержуватись військового етикету; поводитися з гідністю й честю; не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_10 діючи умисно, з метою принизити честь та гідність солдата ОСОБА_7 , як військовослужбовця молодшого призову, бажаючи показати свою уявну перевагу, як військовослужбовця старшого призову, застосував нестатутні заходи впливу, що спричинили тяжкі наслідки, до військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_7 при наступних обставинах.

Так, 27.07.2018 приблизно о 21 годині 45 хвилин солдат ОСОБА_7 зайшов до спального приміщення № 1 військової частини НОМЕР_1 де, на той момент часу, вже перебував старший солдат ОСОБА_10 та інші військовослужбовці вищезазначеної військової частини. У цей же час, старший солдат ОСОБА_10 розпочав висловлювати солдату ОСОБА_7 зауваження щодо порядку несення військової служби в частині місця та охайності зберігання військової форми одягу у спальному приміщенні. У продовження своїх дій, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, маючи на меті порушити статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями, порушуючи закріплений у військових статутах порядок взаємовідносин між військовослужбовцями, проявляючи явну неповагу до військового колективу, діючи всупереч вимог ст. ст. 11, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, приблизно о 21 годині 50 хвилин 27.07.2018, перебуваючи у спальному приміщенні № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), будучи незадоволеним порядком несення військової служби в частині місця та охайності зберігання військової форми одягу у спальному приміщенні солдатом ОСОБА_7 , в присутності інших військовослужбовців, наніс останньому 3 удари, а саме перший удар кулаком лівої руки в область лівого плеча, другий та третій удар наніс кулаком правої руки в нижню ліву частину тулуба в область підребер`я, чим спричинив солдату ОСОБА_7 закриту травму живота у вигляді розриву селезінки, крововилив у черевну порожнину, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), тобто тяжкі наслідки.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_10 порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що спричинили тяжкі наслідки, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 406 КК України.

11 грудня 2019 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000113 від 29.07.2018 року, з одного боку та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Грабовець Богородчанського району Івано-Франківської області з іншого боку у присутності захисника адвоката

ОСОБА_9 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4135

від 31.08.2010), на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в м. Києві, уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_10 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_10 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину в межах висунутого обвинувачення, та погодився з правовою оцінкою його дій за ч. 3 ст. 406 КК України.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_10 має понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

Потерпілий у судовому засіданні надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості, оскільки завдана йому кримінальним правопорушенням шкода відшкодована обвинуваченим ОСОБА_10 у повному обсязі, будь-яких претензій до останнього немає.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 406 КК України згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином. В угоді про визнання винуватості сторони дійшли згоди що у даному випадку враховуючи ступінь та характер сприяння ОСОБА_10 у проведенні кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, тобто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, сторони погодили покарання в межах санкції ч. 3 ст. 406 КК України.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_10 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67,76 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_10 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_10 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 11 грудня 2019 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України та призначити йому покарання покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 2, ч. 4 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробовуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, потерпілому, захиснику і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1