МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2020 р. Справа № 1016/2097/12

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, розлученого, з незакінченою вищою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, українця, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Панталія Дубенського району Рівненської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, одруженого, із середньою-спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

Органом досудового слідства ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачуються у тому, що на початку червня 2010 року ОСОБА_4 , за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами чоловічої статті, кримінальна справа, стосовно яких виділена у окреме провадження, з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , телефоном викликав його на 51 км автошляху Житомир-Київ, де ОСОБА_10 , побоюючись реалізації раніше висловлених на його адресу погроз фізичної розправи, передав йому 1000 доларів США, що станом на початок червня згідно курсу НБУ становили 7925,60 гривень. Після цього ОСОБА_4 , з двома невстановленими особами, під вигаданим приводом на автомобілі «Хюндай» під керуванням однієї із невстановлених осіб, вивезли ОСОБА_10 , за 3 км від вищезгаданого автошляху у напрямку села Бишів Макарівського району Київської області, де вийшли з автомобіля для паління. У цей час один із невстановлених осіб наніс ОСОБА_10 , удар кулаком у голову, від якого він втратив свідомість, а коли прийшов у себе, то на ньому були одягнуті наручники і невстановлені особи затягували його на заднє сидіння автомобіля, після чого усі поїхали по польовій дорозі, що веде вздовж лісопосадки, яка знаходиться з правої сторони від автодороги на село Бишів, зупинившись у ній на відстані близько 750 метрів від даної автодороги.

У лісопосадці невстановлені особи, діючи за вказівкою ОСОБА_4 , і у його присутності, за допомогою наручників, пристебнули ОСОБА_10 , до дерева і з погрозами заподіяння йому та його близьким родичам тяжких тілесних ушкоджень і вбивства вимагали передачі грошей, не називаючи конкретної суми. Для демонстрації реальності погроз невстановлені особи поклали перед ОСОБА_10 , предмети схожі на пістолети, душили з застосуванням поліетиленового пакета, били резиновим молотком по різних частинах тіла, викопали у землі яму, погрожуючи закопати його в ній, після чого вбити дружину і дітей. Дані дії тривали протягом біля 2 годин.

Не отримавши від ОСОБА_10 , згоди на передачу коштів, з метою продовження вимагання ОСОБА_4 , і невстановлені особи привезли ОСОБА_10 , до будинку, де він проживає у АДРЕСА_4 .

Близько 13 години, зайшовши на територію господарства, ОСОБА_4 , і одна із невстановлених осіб продовжили погрожувати позбавленням життя ОСОБА_10 , та його дружині ОСОБА_11 , приставляючи до скроні предмети зовні схожі на пістолети, демонструючи поліетиленові пакети як засіб для удушення, а також наносили удари руками по голові і тулубу ОСОБА_11 , вимагаючи передачі їм грошей, інша невстановлена особа знаходилася поруч і готова була надати їм допомогу у разі необхідності. Під час вчинення даних дій, ОСОБА_4 , і невстановлені особи не дозволи піти ОСОБА_11 , до туалету, в зв`язку з чим вона була змушена справляти фізіологічні потреби в їх присутності.

Злякавшись реалізації погроз ОСОБА_4 , та невстановлених осіб, ОСОБА_11 , під наглядом одного із невідомих, поїхала до своєї знайомої ОСОБА_12 , (Загинайкової), мешканки смт. Макарів Київської області та позичила у неї 500 доларів США (що згідно курсу НБУ становило 3962,8 гривен) і повернувшись додому передала їх ОСОБА_4 .

Після чого він з невстановленими особи, забрали ОСОБА_10 , з господарства і завезли в м. Вишневе, де він пробув у квартирі ОСОБА_4 , розташованої по АДРЕСА_1 , близько 5 днів. Під час перебування у квартирі ОСОБА_4 , погрожував йому, що у разі невиконання його вимог, щодо передачі коштів, насильницькі дії будуть повторюватися.

З метою продовження вимагання майна у ОСОБА_10 , на початку грудня 2010 року, ОСОБА_4 , на території м. Києва вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 , та раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (судимість погашена згідно ст. 89 КК України) ОСОБА_5 .

Для вчинення даного злочину ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , завчасно, за невстановлених обставин придбали маски, липку стрічку типу скотч, ніж, викрутку, рушницю, наручники, пластикові хомути, рукавиці.

6 грудня 2010 року близько 23 години ОСОБА_6 , на власному автомобілі «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , діючи згідно попередньої домовленості, з метою вимагання чужого майна, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_10 , з сім`єю.

По приїзду ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , у салоні вказаного автомобіля, в присутності ОСОБА_6 , обговорили між собою спосіб проникнення на господарство та до будинку, після чого ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , одягнули на голови маски для приховування обличчя, отримали від ОСОБА_6 , пластикові хомути, якими мали зв`язувати руки потерпілих, а також ОСОБА_5 , взявши заздалегідь придбану рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_13 , - належні йому гладкоствольний револьвер «Комбриг» та гладкоствольний пістолет «ПСМ-Р», призначені для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (які належали йому на підставі відповідного дозволу), вийшли з салону автомобіля і пішли до паркану, яким відгороджене від дороги господарство, що належить сім`ї ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 , відповідно до злочинного плану, залишився чекати їх у автомобілі, при цьому відслідковував обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, а у випадку викриття їх злочинної діяльності, повинен був подати звуковий сигнал і в разі необхідності прийти їм на допомогу.

Перелізши через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу зайшли в будинок, у якому перебували дружина ОСОБА_10 , - ОСОБА_11 , її дочка ОСОБА_15 , з чоловіком - ОСОБА_16 , та малолітньою онукою. Не виявивши у будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , застосували до його дружини ОСОБА_11 , насильство небезпечне для життя і здоров`я, погрози вбивством, спричиненням тяжких тілесних ушкоджень її та близьким родичам та вимагали у неї передачі їм майна за наступних обставин.

У будинку ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , у масках зайшли в спальню ОСОБА_11 , де ОСОБА_5 , умисно, з метою залякування, наніс їй удар кулаком у обличчя, чим спричинив сильний фізичний біль. Далі удвох, за волосся вони витягли ОСОБА_11 , у коридор, там ОСОБА_5 , знову застосував фізичну силу, що виразилася у натисканні пальцями рук на щоки, внаслідок сильного болю ОСОБА_11 , змушена була відкрити рота у якого ОСОБА_5 , запхнув кляп, а ОСОБА_4 , пластмасовим хомутом зв`язав її руки, після чого удвох по під руки перетягли її з будинку до літньої кухні, що знаходиться на тому ж господарстві.

У кухні ОСОБА_4 , з метою демонстрації реальності погроз, дістав з сумки, яку мав з собою, поліетилен і розкладний ніж, розстелив поліетилен на підлогу, повідомив потерпілій, що це зроблено для того, щоб не залишилося слідів крові після її розчленування, а також ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , удвох, липкою стрічкою, яку мали з собою, замотали руки і нижню частину обличчя ОСОБА_11 , посадивши її перед тим на табурет, встановлений на поліетилені.

У цей час у сусідньому будинку загорілося світло і ОСОБА_5 , направивши на потерпілу рушницю невстановленого зразку, з застосуванням нецензурної лексики наказав поводити себе тихо, а у разі невиконання наказу - погрожував прострелити її ногу і відрізати палець у малолітньої онуки, яка знаходилася у будинку. Коли, за декілька секунд, світло згасло, ОСОБА_5 , пішов до будинку, у якому залишилися дочка і зять ОСОБА_11 , з малолітньою онукою, а ОСОБА_13 , наніс їй близько 7-10 ударів лівою рукою в праву частину обличчя, утримуючи в правій руці гладкоствольний пістолет «Комбриг», при цьому він виражався нецензурними словами, залякував, що ОСОБА_5 , за допомогою рушниці погрожує життю її онуки. Під час вчинення зазначений дій, ОСОБА_4 , вимагав передачі грошових коштів не повідомляючи суму.

За 5 хвилин ОСОБА_5 , повернувся у кухню і умисно наніс ОСОБА_11 , один сильний удар кулаком в обличчя від якого вона впала, вдарившись головою об ручку духової шафи. Тоді ОСОБА_4 , знову посадовив її на табурет і продовжив наносити удари лівою рукою у обличчя, вимагаючи передачі їм грошей і повідомити місцезнаходження ОСОБА_10 . Отримавши від потерпілої відповідь, що грошей немає ОСОБА_4 , відштовхнувши ОСОБА_11 , до лавки, що знаходилася у глибині кухні та використовуючи липку стрічку, прив`язав ОСОБА_11 , до лавки і табурета, таким чином, що вона не могла рухатися, після чого взяв ножа, який заздалегідь приніс з собою, та почав колоти у ділянки задньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, а також колов викруткою у руки та ноги потерпілої, вимагаючи передачі їм 100 000 євро. ОСОБА_5 , в цей час періодично ходив до будинку, де стежив за дочкою та зятем ОСОБА_11 , повертався у кухню і переконувався, що ОСОБА_4 , чинить насильницькі дії над ОСОБА_11 , з вимогою передачі грошей, а також сам висловлював таку вимогу.

Під час знаходження у домоволодінні ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , не знімав шапку-маску з свого обличчя, мав при собі рушницю невстановленого зразку, а ОСОБА_4 , зняв маску у будинку після того як ОСОБА_11 , впізнала його по голосу. Крім цього з метою залякування потерпілої, ОСОБА_5 , в приміщені літньої кухні, демонстрував її шприц і ампули з невстановленою речовиною повідомивши, що у ампулі отрута, погрожував ввести її, внаслідок чого у неї мав статися параліч. Дані дії тривали близько 3-х годин.

Відповідно висновку експерта №167 від 04.02.2011 року у ОСОБА_11 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри правої половини тім`яної ділянки голови, передньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії тупого чи тупо-загостреного предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму «притискання-тертя» (в акті судово-медичного обстеження від 14.12.2010 року ушкодження передньої поверхні лівого ліктьового суглобу та задньої поверхні ліктьового плеча визначені як «поверхневі рани»); садна шкіри нижньої третини правого передпліччя з переходом на променево-зап`ясний суглоб, нижньої третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії циркулярно охоплюючи передпліччя предметів із жорстокого (пластик чи метал) матеріалу, механізму «стискання-тертя»; рани м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглобу задньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмету по механізму «притискання-занурення-роз`єднання тканин»; крововиливи м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини обох гомілок, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою по верхньою по механізму «удар» чи «стискання»; крововилив слизової оболонки верхньої губи, що міг утворитись від дії тупого твердого предмету по механізму «удар».

Рани м`яких тканин за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Інші ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно тих же «Правил...».

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вони можуть мати давність утворення не менше 11-діб до моменту проведення судово-медичного обстеження 23.12.2010 року.

Під час вчинення насильницьких дій стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , отримали інформацію, що ОСОБА_10 , проживає у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та згоду ОСОБА_11 , показати даний будинок і будучи переконаними, що у ОСОБА_10 , є велика сума грошей, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , прийняли рішення їхати у с. Ніверка, де продовжити вимагання майна у ОСОБА_10 .

Залишивши господарство Тимчуків у с. Липівка Макарівського району біля 2 години 07.12.2010 року, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , на виїзді із даного села, наказали ОСОБА_11 , сісти в автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , і разом з нею поїхали у невстановлене місце поруч з лісопосадкою, де у салоні вказаного автомобіля, у присутності ОСОБА_6 , на протязі близько двох годин продовжували вимагати у ОСОБА_11 , 100 000 євро, погрожувати позбавленням життя її та близьких родичів. Побоюючись реалізації погроз, ОСОБА_11 , передала ОСОБА_4 , 200 доларів США, які мала при собі (що відповідно курсу НБУ становило 1591,76 гривень).

З метою продовження вимагання чужого майна, 07.12.2010 року, у вечірню пору, ОСОБА_4 , автомобілем «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_11 , (яка показувала дорогу), а ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , автомобілем «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього приїхали в с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Діючи за попередньою змовою, ОСОБА_6 , залишився у своєму автомобілі відслідковувати обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби - прийти на допомогу, а ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , озброївшись належними ОСОБА_4 , гладкоствольним револьвером «Комбриг» та гладкоствольним пістолетом «ПСМ-Р», призначеними для стрільби патронами несмертельної дії, які вони привезли з собою, та ОСОБА_11 , - зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_10 . З метою конспірації ОСОБА_5 , одягнув на голову маску для приховування обличчя.

Перебуваючи у вказаному будинку ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_11 , та з відома ОСОБА_6 , застосували фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв ОСОБА_10 , а також погрожуючи позбавленням життя та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень подружжю ОСОБА_14 та їх близьким, продовжили вимагати гроші у ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , під час чого ОСОБА_4 , для демонстрації реальності погроз здійснив постріл з вищезгаданого револьвера «Комбриг» у стіну будинку.

Враховуючи реальність погроз та побоюючись їх реалізації, ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , погодились на передачу коштів пізніше, мотивуючи це потребою зібрати необхідну суму, для чого ОСОБА_5 , встановив строк передачі грошей 20 грудня 2010 року.

Після цього ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , поїхали з с.Ніверка до м. Києва, а ОСОБА_4 , наказав ОСОБА_10 , відвезти його у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, де і залишився у невстановленої особи.

09 грудня 2010 року за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , разом з ним та дружиною поверталися до місця проживання у Київській області, завізши ОСОБА_17 у с. Липівка, ОСОБА_10 повіз ОСОБА_13 до м. Києва. При цьому під час руху ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжив вимагати майно потерпілих погрожуючи їм фізичної розправою.

ОСОБА_6 , отримавши за невідомих обставин інформацію від ОСОБА_4 , про його повернення до Києва, діючи відповідно до його вказівки, разом з ОСОБА_5 , на власному автомобілі «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , приїхав на АЗС «Окко», що розташовується у с. Калинівка Макарівского району Київської області, де ОСОБА_4 , пересів до його автомобіля, а ОСОБА_5 , пересів до автомобіля ОСОБА_10 , і разом з ним поїхав до його будинку у с. Липівка Макарівського району. Перебуваючи у будинку потерпілих ОСОБА_5 , знову наказав передати їм 100 000 євро, при цьому 20 000 доларів США повинні бути передані до 20 грудня 2010 року, у іншому випадку їх сім`ю вб`ють. Після чого дістав 2 шприци, заповнених невстановленою прозорою рідиною, і повідомивши, що це отрута, зробив ін`єкцію ОСОБА_10 , та змусив його зробити ін`єкцію власній дружині, повідомивши що це отрута і якщо кошти не будуть їм передані то вони не отримують протиотрути (антидот). Крім цього, він наказав не звертатися в міліцію, бо у разі звернення вони знищать всю сім`ю.

У період з 9 по 21 грудня 2010 року ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , за допомогою мобільних телефонів неодноразово зв`язувалися з ОСОБА_10 , з метою встановлення чи зібрав він грошові кошти та продовжуючи погрожувати фізичною розправою. При цьому ОСОБА_5 , з метою конспірації, називав себе ім`ям « ОСОБА_18 ».

Будучи переконаними, що внаслідок застосованого насильства, погроз фізичної розправи ОСОБА_10 , та ОСОБА_17 , беззаперечно передадуть їм визначену ними суму коштів, 21 грудня 2010 року, близько 11 години 25 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , на автомобілі «Деу Ланос» ре.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , повторно приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з метою отримання від потерпілих грошових коштів.

Діючи відповідно до раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_6 , залишився у автомобілі відслідковувати обстановку, та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби прийти їм на допомогу, а ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , озброївшись револьвером «Комбриг» та пістолет «ПСМ-Р», що належали ОСОБА_4 , та ножем, взятим ОСОБА_5 , з автомобіля ОСОБА_6 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_10 . З метою конспірації ОСОБА_5 , знову одягнув на голову маску для приховування обличчя.

21 грудня 2010 року біля 11 години 30 хвилин, після отримання від ОСОБА_10 , грошей в сумі 600 доларів США (що становили на 21.12.2010 року згідно курсу НБУ 4778,1 гривень) та 2200 гривень, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , було затримано працівниками міліції.

Окрім цього ніч з 6 на 7 грудня 2010 року ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , будучи озброєними гладкоствольним револьвером «Комбриг» та рушницею невстановленого зразка відповідно, перебуваючи з метою вимагання чужого майна у будинку подружжя ОСОБА_14 , що знаходиться в АДРЕСА_4 , і не виявивши у будинку ОСОБА_10 , з метою встановлення його місця знаходження катували ОСОБА_11 .

Зокрема, зайшовши у спальню будинку, де знаходилася ОСОБА_11 , і не виявивши там ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , умисно, з метою залякування потерпілої і негайного отримання від неї інформації наніс удар кулаком у її обличчя чим спричинив сильний фізичний біль, а ОСОБА_4 , вимагав повідомити де знаходиться її чоловік. Далі вони удвох, за волосся, витягли її у коридор, де ОСОБА_5 , застосував фізичну силу, що виразилася у натисканні пальцями рук на щоки, внаслідок сильного болю ОСОБА_11 , змушена була відкрити рота, у якого ОСОБА_5 , запхнув кляп, унаслідок чого її було важко дихати, а ОСОБА_4 , пластмасовим зашморгом зв`язав її руки, після чого удвох по під руки перетягли її з будинку до літньої кухні, що знаходиться на тому ж господарстві.

У кухні ОСОБА_4 , з метою демонстрації реальності погроз, дістав з сумки, яку мав з собою поліетилен і розкладний ніж, розстелив поліетилен на підлогу, повідомив потерпілій, що це зроблено для того, щоб не залишилося слідів крові після її розчленування, а також ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , удвох, липкою стрічкою, яку мали з собою замотали руки і нижню частину обличчя ОСОБА_11 , посадивши її перед тим на табурет, встановлений на поліетилені.

У цей час у сусідньому будинку загорілося світло і ОСОБА_5 , направивши на потерпілу рушницю невстановленого зразку, з застосування нецензурної лексики наказав поводити себе тихо, а у разі невиконання наказу - погрожував прострелити її ногу і відрізати палець у малолітньої онуки, яка знаходилася у будинку. Коли за декілька секунд, світло погасло ОСОБА_19 пішов до будинку, у якому залишилися дочка і зять ОСОБА_11 , з малолітньою онукою, а ОСОБА_13 , наніс її близько 7-10 ударів лівою рукою в праву частину обличчя, утримуючи в правій пристрій для відстрілу гумових куль, при цьому він виражався нецензурними словами, залякував, їх з ОСОБА_5 , за допомогою рушниці погрожує життю її онуки. Під час вчинення зазначений дій ОСОБА_4 , вимагав передачі грошових коштів не повідомляючи точну суму.

За 5 хвилин ОСОБА_5 , повернувся у кухню і умисно наніс ОСОБА_11 , один сильний удар кулаком в обличчя, від якого вона впала, вдарившись головою об ручку духової шафи. Тоді ОСОБА_4 , знову посадовив її на табурет і продовжив наносити удари лівою рукою у обличчя, внаслідок чого вона відчувала сильний фізичний біль, вимагаючи передачі їм грошей і повідомити місцезнаходження ОСОБА_10 . Отримавши від потерпілої відповідь, що грошей немає ОСОБА_4 , відштовхнувши ОСОБА_11 , до лавки, що знаходилася у глибині кухні та використовуючи липку стрічку прив`язав ОСОБА_11 , до лавки і табурета, таким чином, що вона не могла рухатися, після чого взяв ножа, який заздалегідь приніс з собою та почав колоти у ділянки задньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, а також колов викруткою у руки на ноги потерпілої, вимагаючи передачі їм 100 000 євро. ОСОБА_5 , в цей час періодично ходив до будинку, де стежив за дочкою та зятем ОСОБА_11 , повертався у кухню і переконувався, що ОСОБА_4 , чинить насильницькі дії над ОСОБА_11 , з вимогою передачі грошей, а також сам висловлював таку вимогу.

Під час знаходження у домоволодінні ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , не знімав шапку-маску з свого обличчя, мав при собі рушницю невстановленого зразку, а ОСОБА_4 , проникнувши на територію господарства зняв маску після того, як ОСОБА_11 , впізнала його по голосу. Крім цього з метою залякування потерпілої ОСОБА_5 , в приміщені літньої кухні, демонстрував її шприц і ампули з невстановленою речовиною повідомивши, що у ампулі отрута, погрожував ввести її, внаслідок чого у неї мав статися параліч.

Дані дії тривали близько 3-х годин.

Внаслідок побоїв, здавлювання рук зашморгом, натискування на обличчя ОСОБА_11 , спричинено сильний фізичний біль, а також діями спрямованими для того, щоб зламати її морально: закривання роту кляпом, замотуванням липкою стрічкою, погроз фізичною розправою над нею, членами сім`ї, членоушкодженям малолітньої онуки, що викликали у неї відчуття жаху та постійний страх за своє життя і життя своїх близьких ОСОБА_11 , спричинено моральні страждання.

Окрім цього, під час перебування у будинку подружжя ОСОБА_14 у с. Липівка Макарівського району Київської області, з метою вчинення вимагання чужого майна, в ніч з 6 на 7 грудня 2010 року, близько 00 години, ОСОБА_4 , будучи одягнутим в маску для приховування обличчя, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , погрожуючи гладкоствольним револьвером «Комбриг» (на який у нього є відповідний дозвіл) ОСОБА_16 , (зятю ОСОБА_11 ), який також перебував на господарстві, наказав поводити себе тихо і зайти до будинку, а сам зі зброєю рухався позаду. У будинку ОСОБА_4 , звелів ОСОБА_16 , завести руки назад, і коли той виконав наказ, незаконно одяг йому наручники, які мав з собою. В цей час ОСОБА_5 , на обличчі якого знаходилася маска, з метою залякати ОСОБА_16 , щоб той не чинив їм опору, а також повідомив місцезнаходження ОСОБА_10 , пригрозив ОСОБА_16 , прострелити його ногу з рушниці невстановленого зразка, яку мав з собою, а також демонстрував ампули з невідомою речовиною і шприц, погрожуючи здійснити ін`єкцію від якої настане параліч. Далі з метою, щоб ОСОБА_16 , не чинив їм опору чи іншої протидії під час вимагання майна у ОСОБА_11 , тобто діючи з корисливих мотивів ОСОБА_5 , вивів його до приміщення котельні, що знаходиться у веранді будинку, заштовхнув у нього і закрив на защіпку ззовні, яку з середини відкрити не можливо, тим самим незаконно позбавивши його волі. В даному приміщені ОСОБА_16 , всупереч своїй волі пробув близько 20 хвилин.

Крім цього, в ніч 07 грудня 2010 року близько 2 години ОСОБА_5 , приховуючи своє обличчя маскою, маючи у руках рушницю невстановленого зразка, перебуваючи у одній із кімнат будинку по АДРЕСА_4 , де з малолітньою дитиною знаходилась ОСОБА_15 , дочка ОСОБА_11 , погрозливим тоном наказав їй зібрати і передати йому всі вироби із дорогоцінних металів, що належать її батькам.

Враховуючи обставини, за яких відбулися дані події (темна пора доби, присутність невідомого чоловіка у масці зі зброєю в руках, обмеження волі її близьких, спричинення тілесних ушкоджень її матері, наявність малолітньої дитини, стать потерпілої, висловлювання погроз фізичною розправою) у ОСОБА_15 , виникли реальні підстави вважати, що якщо вона не виконає вимоги ОСОБА_5 , щодо передачі йому ювелірних виробів, то він реалізує свої погрози застосувати фізичне насильство небезпечне для життя і здоров`я її та її малолітньої доньки. У зв`язку з чим вона зібрала ювелірні вироби і передала їх ОСОБА_5 , а саме: підвіску із зображенням св.Миколая вартістю 6000 гривень; золотий годинник вартістю 10400 гривень; ланцюжок довжиною 46 см із жовтого і білого золота вартістю 8000 гривень; браслет на руку довжиною 20.5 см вартістю 8000 гривень; ланцюжок круглої форми вартістю 1900 гривень з трьома підвісками: «Око» вартістю 400 гривень, «Хрестик» вартістю 400 гривень, «Матір Божа» вартістю 2400 гривень; набір із 2 сережок і персня вартістю 2700 гривень; 2 сережки круглої форми діаметром 2.8 см вартістю 1300 гривень; намисто із натуральних перлин білого кольору з нащіпкою із золота вартістю 13600 гривень; набір із персня, підвіски і 2 сережок із перлинами білого кольору вартістю 5000 гривень; 2 сережки із блискучим камінцем фіоніт вартістю 700 гривень; набір із 2 сережок і персня з блискучими камінчиками діамантами вартістю 18400 гривень.

Отримавши дані вироби, ОСОБА_20 , заховав їх у кишеню.

У подальшому, ОСОБА_5 , при невстановлених обставинах передав ювелірні вироби ОСОБА_4 , а той повернув їх ОСОБА_11 .

Як встановлено відповідно до довідки відділення ЗКППК Міністерства фінансів України ОСОБА_5 , заволодів 19 ювелірними виробами із золота 595 проби і 4 із золота 585 проби, що належали ОСОБА_11 , загальною масою 209.24 грам, всього на загальну суму 79200 гривень.

6 грудня 2010 року близько 23 години ОСОБА_6 , на власному автомобілі «Деу Ланос» р.н., НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , діючи згідно попередньої домовленості, з метою вимагання чужого майна, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де проживає подружжя ОСОБА_14 .

По приїзду ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , у салоні вказаного автомобіля, в присутності ОСОБА_6 , обговорили між собою спосіб проникнення на господарство та до будинку, після чого ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , одягнули на голови маски для приховування обличчя, отримали від ОСОБА_6 , пластикові хомути, якими мали зв`язувати руки потерпілих, а також ОСОБА_5 , взявши заздалегідь придбану рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_13 , належні йому гладкоствольний револьвер «Комбриг» та гладкоствольний пістолет «ПСМ-Р» - призначені для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (які належали йому на підставі відповідного дозволу), вийшли з салону автомобіля і пішли до паркану, яким відгороджено від дороги господарства, що належить подружжю ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 , відповідно до злочинного плану залишився чекати їх у автомобілі, при цьому відслідковував обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, у випадку викриття їх злочинної діяльності повинен був подати звуковий сигнал, а у разі необхідності прийти їм на допомогу.

Проникнувши через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу зайшли в будинок, у якому перебували дружина ОСОБА_10 , - ОСОБА_11 , її дочка ОСОБА_15 , з чоловіком - ОСОБА_16 , та малолітньою онукою. Не виявивши у будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , застосували до його дружини ОСОБА_11 , насильство небезпечне для життя і здоров`я, погрози вбивством і спричиненням тяжких тілесних ушкоджень близьким родичам та вимагали у неї передачі їм 100 000 євро. Дані дії тривали близько 3-х годин.

Відповідно висновку експерта №167 від 04.02.2011 року у ОСОБА_11 , внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , і ОСОБА_4 , які були вчинені з відома ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри правої половини тім`яної ділянки голови, передньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії тупого чи тупо- загостреного предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму «притискання - тертя» (в акті судово-медичного обстеження від 14.12.2010 року ушкодження передньої поверхні лівого ліктьового суглобу та задньої поверхні ліктьового плеча визначені як «поверхневі рани»); саден шкіри нижньої третини правого передпліччя з переходом на променево-зап`ясний суглоб, нижньої третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії циркулярно охоплюючи передпліччя предметів із жорстокого (пластик чи метал) матеріалу, механізму «стискання-тертя»; ран м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглобу задньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмету по механізму «притискання-занурення-роз`єднання тканин»; крововиливів м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини обох гомілок, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою по верхньою по механізму «удар» чи «стискання»; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, що міг утворитись від дії тупого твердого предмету по механізму «удар».

Рани м`яких тканин за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України».

Інші ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно тих же «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вони можуть мати давність утворення не менше 11-діб до моменту проведення судово-медичного обстеження 23.12.2010 року.

Крім цього ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку скоїли інші злочини (катування та незаконне позбавлення волі), про вчинення яких ОСОБА_6 , обізнаний не був, але внаслідок чого отримали інформацію, що ОСОБА_10 , проживає у с. Ніверка Кам`янець-Подільсього району Хмельницької області та згоду ОСОБА_11 , показати даний будинок і будучи переконаними, що у ОСОБА_10 , є велика сума грошей, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , прийняли рішення їхати у с. Ніверка, де продовжити вимагання майна ОСОБА_10 .

Залишивши господарство потерпілих у с. Липівка Макарівського району біля 2 години 07.12.2010 року, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , на виїзді із даного села наказали ОСОБА_11 , сісти в автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , і разом з нею поїхали у невстановлене місце поруч з лісопосадкою, де ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , у салоні вказаного автомобіля, у присутності ОСОБА_6 , на протязі близько двох годин продовжували вимагати у ОСОБА_11 , 100 000 євро, погрожувати позбавленням життя її та близьких родичів. Побоюючись реалізації погроз ОСОБА_11 , передала ОСОБА_4 , 200 доларів США, які мала при собі (що відповідно курсу НБУ становило 1591,76 гривень).

З метою продовження вимагання чужого майна, 07.12.2010 року, у вечірню пору ОСОБА_4 , автомобілем «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_11 , (яка показувала дорогу), а ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , автомобілем «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Діючи за попередньою змовою ОСОБА_6 , залишився у своєму автомобілі відслідковувати обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал, а у разі потреби прийти на допомогу, а ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , озброївшись належними ОСОБА_4 , гладкоствольним револьвером «Комбриг» та гладкоствольним пістолетом «ПСМ-Р» - призначеними для стрільби патронами несмертельної дії, які вони привезли з собою, та ОСОБА_11 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_10 . З метою конспірації ОСОБА_5 , одягнув на голову маску для приховування обличчя.

Перебуваючи у вказаному будинку ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_11 , та з відома ОСОБА_6 , застосували фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв ОСОБА_10 , а також погрожуючи позбавленням життя та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень подружжю ОСОБА_14 та їх близьким, продовжили вимагати гроші у ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , під час чого ОСОБА_4 , для демонстрації реальності погроз здійснив постріл з вищезгаданого револьвера «Комбриг» у стіну будинку.

Враховуючи реальність погроз та побоюючись їх реалізації ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , погодились на передачу коштів пізніше, мотивуючи це потребою зібрати необхідну суму, для чого ОСОБА_5 , встановив строк передачі грошей - 20 грудня 2011 року.

Після цього ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , поїхали з с.Ніверка до м. Києва, а ОСОБА_4 , наказав ОСОБА_10 , відвезти його у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області де і залишився за власними справами у невстановленої особи.

9 грудня 2010 року, відповідно до вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , разом з ним та дружиною поверталися до місця проживання у Київській області, завізши ОСОБА_17 , у с. Липівка, ОСОБА_10 , повіз ОСОБА_13 , до м. Києва.

ОСОБА_6 , отримавши за невідомих обставин інформацію від ОСОБА_4 , про його повернення до Києва, діючи відповідно до його вказівки, разом з ОСОБА_5 , на власному автомобілі «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , приїхав на АЗС «Окко», що розташовується у с. Калинівка Макарівского району Київської області, де ОСОБА_4 , пересів до його автомобіля, а ОСОБА_5 , пересів до автомобіля ОСОБА_10 , і разом з ним поїхав до його будинку у с. Липівка Макарівського району. Перебуваючи у будинку потерпілих, ОСОБА_5 , за допомогою шприца здійснив ін`єкцію ОСОБА_10 , невідомої речовини, яку мав з собою, і змусив останнього зробити таку ін`єкцію ОСОБА_11 . При цьому повідомив, що це отрута і у випадку не передачі коштів, він не дасть їм протиотруту (антидот).

Будучи переконаними, що внаслідок застосованого насильства, погроз фізичної розправи ОСОБА_10 , та ОСОБА_17 , беззаперечно передадуть їм визначену ними суму, 21 грудня 2010 року, близько 11 години 25 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , на автомобілі «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , повторно приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з метою отримання від потерпілих грошових коштів.

Діючи відповідно до раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_6 , залишився у автомобілі відслідковувати обстановку, та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби прийти їм на допомогу, а ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , озброївшись револьвером «Комбриг» та пістолетом «ПСМ-Р», що належали ОСОБА_4 , та ножем, взятим ОСОБА_5 , з автомобіля ОСОБА_6 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_10 . З метою конспірації ОСОБА_5 , одягнув на голову маску для прихов`ання обличчя.

21 грудня 2010 року біля 11 години 30 хвилин, після отримання від ОСОБА_10 грошей в сумі 600 доларів США (що становили на 21.12.2010 року згідно курсу НБУ 4778,1 гривень) та 2200 гривень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано працівниками міліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані:

- за ч. 2 ст.189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень;

- за ч. 3 ст.189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи;

- за ч. 2 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать її волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи;

- за ч. 2 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 2 ст.146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї;

- за ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілої.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

В попередньому судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання щодо повернення справи прокуророві на підставі ст. 249-1 КПК України (у редакції 1960 року) через суттєвє порушеня ним вимог статей 228-232 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурор проти вказаного вище заперечив, вказав, що справа підсудна Макарівському районному судові, підстави для закриття справи або її зупинення відсутні; обвинувальний висновок складено відповідно до вимог КПК України (у редакції 1960 року); під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства не було допущено таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Підсудні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та їх захисники не заперечили щодо повернення справи прокуророві на підставі ст. 249-1 КПК України (у редакції 1960 року), вказуючи при цьому на істотне порушення прокурором вимог ст.ст. 228-232 КПК України (у редакції 1960 року) при отриманні справи з обвинувальним висновком та направленні її до суду, що виявилось у неконкретному формулюванні їх обвинувачення та порушення у зв`зку із цим їх права на захист.

Крім цього, підсудний ОСОБА_4 , заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного постановою Макарівського районного суду Київської області від 01.06.2012 року у даній справі із застави на підписку про невиїзд, посилаючись на належну процесуальну поведінку з часу його обрання та виконання процесуальних рішень.

Проти зазначеного клопотання не заперечив прокурор у судовому засіданні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 244 КПК України (у редакції 1960 року) за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою може прийняти рішення щодо повернення справи прокуророві.

Згідно ст. 249-1 КПК України (у редакції 1960 року) суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статей 228-232 цього Кодексу, для усунення виявлених порушень.

За змістом ст. 228 КПК України (у редакції 1960 року) прокурор, одержавши від слідчого справу з обвинувальним висновком, зобов`язаний перевірити, зокрема, чи були додержані під час провадження дізнання і досудового слідства вимоги цього Кодексу про забезпечення права підозрюваного і обвинуваченого на захист; чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за статтями кримінального закону; чи додержано вимог закону при складанні обвинувального висновку; чи додержано органами дізнання або досудового слідства всіх інших вимог цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального висновку визначені ст. 223 КПК України (у редакції 1960 року), відповідно до якої обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред`явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують його покарання. При посиланні на докази обов`язково зазначаються аркуші справи.

В резолютивній частині наводяться відомості про особу кожного з обвинувачених, коротко викладається суть пред`явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин.

Як передбачено ст. 229 КПК України (у редакції 1960 року), перевіривши справу з обвинувальним висновком, прокурор або його заступник, зокрема, або ж затверджує обвинувальний висновок чи складає новий обвинувальний висновок, або ж повертає справу органові дізнання або слідчому із своїми письмовими вказівками для провадження додаткового розслідування.

На думку суду, прокурор, при отриманні від слідчого справи з обвинувальним висновком, вказаних положень процесуального Закону не дотримався.

Так, згідно зі ст.ст. 43, 43-1, 132, 142, 223, 263 і 334 КПК України (у редакції 1960 року) підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому мають бути роз`яснені їхні права. Зокрема, підозрюваний має право знати, в чому він підозрюється, обвинувачений - у чому він обвинувачується, підсудний - за якою статтею Кримінального кодексу України йому пред`явлено обвинувачення, а засуджений - у вчиненні якого злочину його визнано винним.

Аналіз змісту указаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання у відповідній постанові та обвинувальному висновку обвинувачення, яке по суті є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового слідства, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 64 КПК України (у редакції 1960 року), логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, а також містити відповідність фактичних обставин справи із формулюванням обвинувачення, із з тією метою, щоб обвинувачена особа могла зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Як вбачається з обвинувального акту, формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , за вчинені ними аналогічні дії - за ч. 3 ст.189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України не є конкретним.

Так, формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , за ч. 3 ст.189 КК України зазначено як вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

Як вбачається з наведеного, формулювання обвинувачення не є конкретним відносно кого були погрози застосування насильства (потерпілого чи його близьких родичів), яка форма цих погроз, шляхом пошкодження майна чи його знищення, поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Аналогічно, формулювання обвинувачення вказаним підсудним за ч. 2 ст. 127 КК України викладено як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать її волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб.

З наведеного формулювання обвинувачення не є зрозумілим яким шляхом було заподіяно сильний фізичний біль та фізичні страждання потерпілого - нанесенням побоїв, мученням, чи вчинення інших насильницьких дій. Також не конкретизується що хотіли підсудні отримати від потерпілого - інформацію, свідчення, визнання.

Також слід зазначити, що формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 146 КК України відносно потерпілого ОСОБА_16 , містить кваліфікуючу ознаку «способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого», тоді як з викладу фактичних обставин вчинення вказаного злочину не конкретизовано, які саме дії кожного з підсудних становили такий спосіб позбавлення волі потерпілого, який є небезпечний для його життя та здоров`я.

Аналогічно неконкретність обвинувачення має місце і по відношенню до ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 , обвинувачується у вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

Відповідно формулювання обвинувачення не конкретизує відносно кого були погрози застосування насильства (потерпілими чи їх близькими родичами), яким шляхом (пошкодження чи знищення майна), поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 , викладаючи фактичні обставини вчинення ним злочину, орган досудового слідства щодо участі у них ОСОБА_6 , обмежився лише посиланням на те, що у салоні автомобіля, належного останньому, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , обговорили спосіб проникнення до домогосподарства та будинку потерпілих. Жодної ролі ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому злочину не вказано. При цьому, як зазначено у обвинувальному висновку, ОСОБА_6 , відповідно до «злочинного плану» залишився чекати їх у автомобілі. Більше того, при викладі фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 , злочину, не вказується коли він з ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , вступили в злочинну змову, до чого домовились, які ролі відвели кожному, як мали діяти у тій чи іншій ситуації.

Таким чином обвинувачення ОСОБА_6 , не є конкретним, оскільки не зрозуміло які його дії ставляться йому у провину.

В цьому випадку також слід відзначити, що обвинувачення усім підсудним у частині кваліфікуючої ознаки їх діянь попередня змова групи осіб не конкретизується у обвинувальному висновку.

Спільна участь у вчиненні злочину передбачає: 1) об`єднання окремих зусиль кожного співучасника у взаємообумовлену злочинну діяльність усіх співучасників; 2) те, що вчинюваний співучасниками злочин є єдиним для них усіх; 3) спрямування зусиль кожного співучасника на досягнення загального результату злочину; 4) причинний зв`язок між діянням всіх співучасників і загальним злочинним результатом. Спільна участь у вчиненні злочину може проявитися як у дії, так і в бездіяльності,

Головною рисою спільності дій (бездіяльності) співучасників є те, що дії (бездіяльність) кожного з них є складовою частиною загальної діяльності з вчинення злочину. Вони діють разом, роблячи кожний свій внесок у вчинення злочину. Дії (бездіяльність) кожного з учасників за конкретних обставин є необхідною умовою для вчинення злочинних дій (бездіяльності) іншим співучасником, а, зрештою, - необхідною умовою настання спільного злочинного результату. Прагнення досягти різні злочинні результати є підставою для невизнання співучастю у злочині участі двох або більше осіб у вчиненні одного посягання.

З суб`єктивної сторони співучасть характеризується умисною формою вини, що передбачає: 1) наявність умислу кожного із учасників стосовно їх власних дій (бездіяльності); 2) наявність умислу стосовно діянь інших співучасників, у т.ч. виконавця чи співвиконавця; 3) єдність наміру всіх співучасників вчинити один і той самий злочин; 4) єдність злочинного інтересу для всіх співучасників, тобто спрямованість їх умислу на досягнення загального злочинного результату. У своїй сукупності зазначені ознаки утворюють спільність психічної діяльності співучасників.

Особливістю інтелектуального моменту умислу співучасників є те, що ним охоплюється усвідомлення кожним з учасників не лише суспільне небезпечного характеру особисто вчинюваного діяння, а й факту вчинення всіма співучасниками одного й того самого злочину, характеру дій інших співучасників, можливості діяти спільно з ними, наявності умислу в їхніх діях, спрямованості їхніх дій на досягнення загального злочинного результату тощо, тобто усвідомлення обставин, які стосуються всіх елементів складу злочину. Таке усвідомлення має бути взаємним - кожний із співучасників повинен усвідомлювати той факт, що він вчиняє злочин спільно з іншими його учасниками. Лише факт усвідомлення цих обставин дає підстави для притягнення до кримінальної відповідальності учасника не лише за конкретне діяння, вчинене ним особисто, а й за результат діяльності всіх співучасників вчинення злочину. Тому не можуть визнаватися співучастю дії або бездіяльність, які об`єктивно сприяли вчиненню злочину і настанню злочинного результату, але не охоплювались умислом співучасників як вчинені спільно.

Вольовий момент умислу передбачає бажання всіх співучасників діяти спільно для досягнення єдиного злочинного результату.

Наведені положення матеріального права та доктрини кримінального права щодо співучасті кожного з підсудних не знайшли своє відображення у їх обвинуваченні, викладеному у обвинувальному акті. Орган досудового слідства обмежився лише посиланням «діючи згідно попередньої домовленості», що нівелює конкретність обвинувачення кожного з підсудних.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений процесуальним Законом порядок судового розгляду.

Наведені судом порушення свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення всім підсудним, порушує їх право на захист і в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити підсудним суть обвинувачення на виконання вимог ст. 298 КПК України (у редакції 1960 року), та розглянути кримінальну справу в його межах (ст. 275 КПК України (у редакції 1960 року).

Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального висновку не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Згідно вимог ст. 334 КПК України (у редакції 1960 року), якщо суд ухвалює обвинувальний вирок, в ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Притягнення особи як обвинуваченого, направлення до суду обвинувального висновку та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що встановлено ст. 16-1 КПК України (у редакції 1960 року).

Наведені порушення згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» визначаються як порушенням права на захист, а відповідно є суттєвими та, на думку суду, перешкоджають розгляду кримінальної справи по суті та унеможливлять, за результатами такого судового розгляду, ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції» №6 від 30.05.2008 року відповідно до вимог статті 249-1 КПК підставою для повернення справи прокурору з попереднього розгляду є встановлення суттєвих порушень ним вимог статей 228 - 232 КПК України (у редакції 1960 року) при перевірці справи з обвинувальним висновком, при прийнятті у ній рішень та при направленні справи до суду.

Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального висновку, правильність якого повинен перевірити прокурор, слід вважати такі порушення вимог статей 223, 224 КПК України (у редакції 1960 року), які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним або не збігається з обвинуваченням, викладеним у постанові про притягнення особи як обвинуваченого тощо.

Правильною є практика тих суддів, які, повертаючи справу прокурору на підставі статті 249-1 КПК, розцінюють як суттєві такі порушення, допущені прокурором при виконанні ним вимог статей 228 - 232 КПК: затвердження ним обвинувального висновку, який складений із суттєвими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону; затвердження обвинувального висновку не тим прокурором, якому надано таке право, тощо.

Виходячи зі змісту статті 249-1 КПК повернення справи прокурору для усунення виявлених суттєвих порушень вимог статей 228 - 232 КПК може мати місце як за клопотанням учасників процесу, так і за ініціативою судді, але таке повернення справи можливе лише на стадії попереднього розгляду кримінальної справи

Враховуючи, що в ході попереднього судового засідання судом встановлені істотні порушення прокурором вимог статей 228 - 232 КПК України (у редакції 1960 року) при перевірці справи з обвинувальним висновком, справа підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

При цьому, згідно ст. 237 КПК України (у редакції 1960 року) під час попереднього розгляду справи суд може вирішити питання щодо зміни, скасування запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу з застави на підписку про невиїзд, суд зважає, що за час застосування до нього запобіжного заходу у виді застави ОСОБА_4 , не допустив порушень покладених на нього процесуальних обов`язків та невиконання процесуальних рішень. Суд також бере до уваги, що у період з 13.03.2015 року по 29.04.2016 року ОСОБА_4 , проходив службу в ЗСУ, а в період з 05.05.2015 року по 05.10.2015 року приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідним посвідченням НОМЕР_3 від 30.03.2016 року, де отримав важкі поранення. Нагороджений орденом, медалями, відзнакою Президента України. Згідно посвідченню №040443 від 02.10.2018 року ОСОБА_4 , є інвалідом другої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. За станом здоров`я потребує лікування. Крім того, його мати ОСОБА_21 влітку 2018 року тяжко хворіла, перенесла операцію, потребує реабілітаційного та лікувального процесу.

Встановлено, що згідно квитанції №187 від 01.06.2012 року філії Головного управління по місту Києву та області №1002/0773-2, ОСОБА_22 на рахунок ГУ ДКУ в Київській області та місті Києві на підставі постанови судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_23 , №1-23/12, в якості застави за ОСОБА_4 сплачені грошові кошти у розмірі 51103,00 гривні (т. 7 а.с. 393).

Статтею 150 КПК України (в редакції 1960 року), передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість злочину, у вчинені якого особа підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

За викладених обставин клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , про заміну запобіжного заходу з застави на підписку про невиїзд суд визнає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 22, 64, 150, 237-244, 249-1, ст. 274 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, повернути прокурору Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підписку про невиїзд, поклавши на нього обов`язки: з`являтися на виклик до досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа.

Повернути ОСОБА_22 (паспорт № НОМЕР_4 , виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 16.04.1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), сплачені на рахунок ГУ ДКУ в Київській області та місті Києві в якості застави грошові кошти в сумі 51103,00 гривні (п`ятдесят одна тисяча сто три гривні 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1