ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1004/19 Номер провадження 11-кп/814/351/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ВК ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції з ДУ «Полтавська виправна колонія № 64», провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не одруженого,

засудженого: 21.02.2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до Ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 30.10.2018 року згідно ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.02.2017 року по 30.10.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

задоволено клопотання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення.
Звільнено ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування основного покарання, призначеного 21.02.2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, на не відбутий строк - 06 місяців 07 днів.
Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що засуджений ОСОБА_9 відбув 2/3 частини строку покарання, а також взяв до уваги його зразкову поведінку і відповідальне ставлення до праці в період відбування покарання, той факт, що засуджений позитивно характеризується, належним чином виконує норми, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня виправної колонії, має стійкі соціальні зв`язки, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їхні законні вимоги, що підтверджується матеріалами подання та оглянутими судом матеріалами особової справи засудженого, та дійшов висновку за можливе звільнити ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування основного покарання.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор Полтавської місцевої прокуратури звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Просить ухвалу суду скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 .

На думку прокурора, засуджений не довів своє виправлення, оскільки його характеристики та матеріали особової справи не доводять його сумлінну поведінку та ставлення до праці. Приймаючи оскаржуване рішення, суд не надав оцінку та не взяв до уваги поведінку, ставлення до праці та до вчиненого діяння засудженого протягом усього строку відбування покарання в цілому. Зокрема, вказує, що ОСОБА_9 за весь час відбування покарання отримав всього 2 заохочення, 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Вважає, що застосування до ОСОБА_9 положень ст..81 КК України у виді умовно-дострокового звільнення є передчасним.

В поданих захисником ОСОБА_8 письмових запереченнях, адвокат просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, оскільки її доводи є надуманими, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_9 , захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 та представника ВК проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд першої інстанції розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є нестабільною.
Так, засуджений ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.02.2017.
Під час утримання в УВП (№23) м.Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 23.11.2018 міру покарання відбуває в ДУ «Полтавська виправна колонія № 64».
03.12.2018 на засудженого ОСОБА_9 накладено стягнення у вигляді догани за відмову виконувати обов`язки чергового згідно графіку.
Рішенням комісії від 16.01.2019 засудженому відмовлено в застосуванні пільги згідно ст..81,82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Заходи заохочення до засудженого не застосовувалися і лише під час перебування справи про його умовно-дострокове звільнення в суді, а саме у червні та вересні 2019р. ОСОБА_9 оголошено дві подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.
Працевлаштований на виробництві установи з лютого 2019р., до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно.
Відповідно до характеристики на засудженого станом на 15.09.2019 оцінка ступеня виправлення ОСОБА_9 «Став на шлях виправлення», що вказує на те, що останній не досяг належного ступеня виправлення.
Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_9 під час відбуття всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_9 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та наявність двох заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання є помилковими та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженого.
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_9 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженого скасуванню, з постановленням нової ухвали на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4