Справа № 357/2201/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» Міністерство юстиції України, кримінальне провадження за № 0003676 від 04.12.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Кам`яний Брід, Баранівського району, Житомирської області, з середньою освітою, не одруженого, відбуваючого покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» Міністерство юстиції України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.03.2012 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 26.04.2012 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки 6 місяців;

- 28.04.2015 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі. 29.01.2018 Богунським районним судом м. Житомир на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково, з невідбутим покаранням 1 рік 5 місяців 3 дні;

- 25.09.2018 Баранівським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1, 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), зокрема канабісу включеного до списку № 1 таблиці № 1 Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, 29.11.2019 приблизно о 15.00 год. засуджений ОСОБА_3 знаходячись на території ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерство юстиції України за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 13, незаконно придбав - знайшов фрагмент медичного шприца з вмістом речовини зеленого кольору рослинного походження, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Після чого ОСОБА_3 , маючи досвід вживання наркотичних засобів, оглянувши, та по зовнішньому вигляду та запаху впевнившись, що виявлена ним речовина є наркотичними засобом канабісом, знайдену пластикову ємність циліндричної форми з вмістом канабісу заховав за пояс штанів, в які був одягнутий, де почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

У подальшому, 04.12.2019 приблизно о 17 год. 40 хв., після прибуття етапом із ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерство юстиції України до ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерство юстиції України за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Василя Симоненка, 16 в приміщенні дільниці КДIP працівниками колонії під час проведення особистого обшуку ОСОБА_3 за поясом штанів була виявлена та вилучена пластикова ємність циліндричної форми з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом.

Маса наркотичного засобу канабісу у перерахунку на суху речовину становить 6,1 г, який ОСОБА_3 незаконно придбав - знайшов та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 29.11.2019 приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», знайшов фрагмент медичного шприца з вмістом речовини зеленого кольору, по зовнішньому вигляду та запаху впевнившись, що виявлена ним речовина є наркотичними засобом канабісом, заховав її за пояс штанів, в які був одягнутий, де зберігав при собі для власного вживання без мети збуту до 04.12.2019 приблизно до 17 год. 40 хв., тобто до часу, коли був проведений особистий обшук в приміщенні дільниці КДIP працівниками колонії, під час якого за поясом штанів ОСОБА_3 була виявлена та вилучена вказана пластикова ємність. В судовому засіданні розкаювався у вчиненні зазначеного злочину та просив призначити йому мінімальний строк покарання.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, судом встановлено обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого визнання вини, обставину яка обтяжує його покарання - рецидив злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на теперішній час відбуває покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25.09.2018, де характеризується задовільно, не одружений, який не має утриманців, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення мінімального строку покарання у вигляді позбавлення волі та позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати, врахувати визнання його вини, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв зазначений злочин до повного відбування покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25.09.2018, згідно з яким ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2, ст. 70, ст. 71 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Отже, ОСОБА_3 необхідно призначити покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25.09.2018 у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідати цілям та меті покарання.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Крім цього суд вважає за можливе не обирати запобіжний захід обвинуваченому, оскільки ОСОБА_3 вже засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» Міністерство юстиції України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 по даному вироку рахувати з дня ухвалення даного вироку, тобто з 15.04.2020.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України - стягнути з ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 статтями 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбите їм покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 25.09.2018 та остаточне призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення даного вироку, тобто з 15.04.2020.

Речовий доказ по справі, а саме канабіс, який зберігається за квитанцією № 119/2020 від 17.02.2020, в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 942,06 грн. (дев`ятсот сорок дві гривні шість копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1