провадження № 1-кс/243/21/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов'янська скаргу ОСОБА_4 на невнесення відомостей до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В :

06.12.2019 року до Слов`янського міськрайонного суду звернулася зі скаргою ОСОБА_4 на невнесення відомостей до ЄРДР, обґрунтувавши свої вимоги наступним.

25.11.2019 року вона звернулась особисто до керівника Слов`янської міської прокуратури ОСОБА_5 з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності суддю Словенського міськрайонного суду ОСОБА_6 за частиною 2 статті 375 Кримінального кодексу України: «Постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали з корисливих мотивів, в інших особистих інтересах», який 09.04.2019 року виніс ухвалу по справі № 243/1337/19 (провадження №4 -с/243/11/2019) про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-428/11 на виконання умисно невиконаного рішення Апеляційного суду Донецької області від 22.07.2011 року, всупереч Закону «Про судоустрій та статус суддів», яким зобов`язано суддів здійснювати контроль за виконанням рішень суду та при наявності остаточного рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» від 12.10.2017 року в контексті вжиття заходів загального характеру з виконання пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», до якої приєднала її заява № 66057/13, відповідно до приписів Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІY.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_6 своїми неправомірними діями наніс їй, громадянці України, потерпілій 11 кримінальних проваджень з 2012 року велику матеріальну та моральну шкоду, в котрий раз принизив її честь та гідність в присутності заінтересованої особи боржника Слов`янський психоневрологічний інтернат. Суддя ОСОБА_6 порушив її право на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Її заява-повідомлення від 25.11.2019 року була внесена в ЄРДР, але ж не за тією правовою кваліфікацією, яку вона зазначила, а саме ч. 2 ст. 375 КК України, що приведе зовсім до іншого предмету доказування. Своїми діями керівник Слов`янської міської прокуратури ОСОБА_5 намагався умисно приховати тяжкі наслідки, вчинені з корисливих мотивів суддями.

У зв`язку з викладеним, просить зобов`язати керівника Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 внести зазначені в її заяві-повідомленні від 25.11.2019 року відомості до ЄРДР № 0000123 від 26.11.2019 року, відповідно до вимог статті 214 КПК України та провести неупереджене досудове слідство.

Представник особи, яка подала скаргу, ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи у відсутності скаржника та його представника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши особу, що подала скаргу, прокурора, вивчивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, у ході судового розгляду з достовірністю було встановлено, що 25.11.2019 року ОСОБА_4 подала заяву-повідомлення про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 375 КК України, суддею Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 .

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000123, що 26.11.2019 року до ЄРДР, правова кваліфікація ст. 375 ч. 1 КК України, внесені відомості, що 25.11.2019 року до Слов`янської місцевої прокуратури надійшла заява-повідомлення ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а саме за фактом постановлення суддею Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_6 завідомо неправосудного рішення.

Вирішуючи питання про невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому слідстві можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1.10 Положення Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року: реєстраторами реєстру є:

- прокурори;

- слідчі органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки…

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідність до п. 1.4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69, цей строк обчислюється наступним чином:

- заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за винятком випадків, коли таке попередження неможливо зробити з об`єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, непритомний стан заявника, відрядження тощо).

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" роз`яснив, що у разі оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, чітко забороняється відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто інформація про правопорушення має без будь-яких застережень вноситися до ЄРДР (незалежно від того, чи така заява стосується особи відносно якої вона написана, чи в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на їх думку, злочинів).

Кожен, чиї права та свободи викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ «Chahal v. the UK», n. 145.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 13.12.2012 року «Souza Ribeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.

Як вбачається з наданих суду документів, 25.11.2019 року ОСОБА_4 подала до Слов`янської місцевої прокуратури заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого 26.11.2019 року реєстратор прокурор Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_8 вніс до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за її заявою.

Разом з тим, посилання ОСОБА_4 на те, що її заява-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 25.11.2019 року була внесена до ЄРДР не за тією правовою кваліфікацією, - суд не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Таким чином, прокурор, здійснюючи свої повноваження щодо внесення заяви про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та обираючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Крім того, необхідно зазначити, що при дослідженні змісту заяви ОСОБА_4 про злочин встановлено, що її суть зводиться до незгоди заявника з процесуальним рішенням судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_6 .

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у своїх численних рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013 послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та в низці інших міжнародних документів, а саме: Основні принципи незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів, затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної ради ООН, Європейська хартія "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 року та інших.

Зокрема, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Відповідно до положення ч. 1 ст. 126 Конституції України зміст недоторканності суддів як умови виконання ними професійних обов`язків не обмежується визначеною у ч.3 цієї статті гарантією, згідно з якою суддя не може бути без згоди Вищої ради правосуддя затриманий або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом.

Разом з тим відповідно до положення ч.1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України. Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Рекомендація № СМ/Rec (2010) Комітету міністрів Ради Європи від 17.11.2010 щодо незалежності, ефективності та обов`язків суддів містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

За вищевикладених обставин та враховуючи, що 26.11.2019 року реєстратор прокурор Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_8 вніс до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою-повідомленням ОСОБА_4 від 25.11.2019 року, та обравши при цьому правову кваліфікацію кримінального правопорушення ст. 375 ч. 1 КК України, тому слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 на невнесення відомостей до ЄРДР, - задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на невнесення відомостей до ЄРДР відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд на протязі п`яти суток з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 28.02.2020 року.

Слідчій суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1