Провадження № 1-кс/201/6996/2019
УХВАЛА

28 грудня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0003091 від 08.12.2019 клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, із середньою освітою, не зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування час, та місці, вступив у злочину змову із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 на незаконне заволодіння автомобілем ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

Так, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 07.12.2019, в нічний час більш точного час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з раніше йому знайомим ОСОБА_7 , прибули до гуртожитку №6 розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. №9, де побачили автомобіль ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час ОСОБА_6 та його знайомий ОСОБА_7 розпочали вчиняти дії спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , за допомогою заздалегідь підготовленого предмету який під час досудового розслідування не встановлено, відчинили водійські двері автомобіля ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобіля ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , ОСОБА_7 сів за кермо даного автомобіля, а ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське крісло, ОСОБА_7 за допомогою підбору ключа запустив двигун автомобіля ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , та без дозволу володільця даного транспортного засобу рушив по вул. Набережна Перемоги та попрямував в сторону Солонянського району, таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом.

Так 07.12.2019 в невстановлений в ході досудового слідства час продовжуючи рух на автомобілі ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 по дорозі неподалік від селища Звонецький Хутір, Солонянського району, Дніпропетровської області не впоравшись з керуванням з`їхали з дороги на передньою частиною автомобіля потрапили у водойму внаслідок чого автомобіль втратив змогу самостійно продовжувати рух та після цього покинули місце пригоди на невстановленому транспорті.

Таким чином, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , незаконного, всупереч волі потерпілого ОСОБА_8 , заволоділи належним останньому автомобілем марки «ЗАЗ «SENS», сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , тим самим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Даний факт був внесений до ЄРДР № 0003091 від 08.12.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вина ОСОБА_6 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду від 08.12.2019 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом впізнання від 26.12.2019 за участю свідка ОСОБА_10 , протоколом впізнання від 26.12.2019 за участю свідка ОСОБА_11 .

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 підозрюється у незаконному заволодінні транспортного засобу вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України матеріали, що мають значення для вирішення клопотання, приходить до наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У даній справі суд приходить до висновку про те, що слідчим та прокурором на цей час доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор. До такого висновку суд приходить з врахуванням наданих слідчим та прокурором доказів, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що безпосередньо підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: копією повідомлення про підозру, копією протоколу допиту свідка та інше.

Ураховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, вона може бути застосована тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, в тому числі, таким спробам, як: п.1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; п.4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд приходить до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, що підтверджує про відсутність намірів підозрюваного переховуватись від органу слідства та суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування.

Вищевказане у своїй сукупності свідчить про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому суд враховує, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

Оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, а також те, що підозрюваний раніше не судимий, суд приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме цілодобовий домашній арешт, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваного саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27 лютого 2020 року, заборонивши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою суду, слідчого та прокурора, а також покласти на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (м. Дніпро) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Встановити, що датою закінчення строку дії цієї ухвали є 27 лютого 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1