Справа № 638/766/20
Номер провадження 1 КС/638/372/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О., розглянувши матеріали скарги адвоката Строгова Сергія Леонідовича на незаконність затримання,

установив:

20.01.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката Строгова Сергія Леонідовича, який діє від імені підозрюваного ОСОБА_1 на підставі договору № 0214 про надання правової допомоги від 14.01.2020 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською № 1838, виданого на підставі рішення кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 27.03.2013 р. № 7, ордеру серія ХВ № 662649 від 20.01.2020 р., в якій він просить поновити процесуальний строк на подання скарги на незаконне затримання. Прийняти скаргу до розгляду. Визнати затримання 05.01.2020 громадянина Кувейту ОСОБА_1 незаконним.

В обґрунтування поданої скарги адвокат Строгов С. Л. зазначає, що затримання ОСОБА_1 співробітниками патрульної поліції, а також Шевченківського відділу поліції ГУ НП в м. Харкові не було оформлено протоколом про затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України, воно було зроблено з порушенням встановленого національним законом документального порядку його оформлення, тобто незаконно.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9 1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9 1 частини першої статті 284 цього Кодексу, стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

За ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до частин 2 5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

У поданій скарзі адвокат Строгов С. Л. зазначає, що 05.01.2020 р. о 05:00 год. ОСОБА_1 прийшов до своєї дружини, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на 9 поверсі у 6 під`їзді. Двері ніхто не відкривав, тому він наполегливо стукав у двері тривалий час. Через хвилин 15 до нього підійшли 5 7 чоловік, які були одягнуті у форму поліцейський і почали цікавитися, що він тут робить і чому він стукає у двері. Він їм розповів хто він і що тут робить, через деякий час його працівники поліції взяли під руки, щоб він вільно не міг пересуватися, та спустилися разом з ним на перший поверх, де провели поверхневий огляд і забрати у нього мобільний телефон. Потім, як він зрозумів, приїхав ще один чоловік в цивільному одязі, представився слідчим Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області Денисом та почав вимагати у ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 доларів США, щоб зам`яти справу з наркотиками, але останній повідомив, що в нього грошей не було, тому вони запропонували, щоб він зателефонував матері та попросив, щоб йому перевели кошти і весь цей час працівники поліції його били та катували, а потім відвезли до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, де навіть не зареєстрували його як особу, яку затримали, також він не розписувався в журналі. Він запропонував, що він може зайняти грошові кошти у свого знайомого, до якого його і повезли працівники поліції. Як тільки виявилася можливість, він втік від працівників поліції, щоб його не катували.

Відповідно до ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, до переліку, яких не віднесено скарги на незаконне затримання.

Частиною 2 ст. 303 КПК України передбачено, що інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України прокурор або слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17), згідно якої положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя доходить висновку, що доводи скарги адвоката Строгова С. Л. не узгоджуються із положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України та можливістю прийняття слідчим суддею рішення за даною скаргою відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, а тому слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою адвоката Строгова С. Л.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У відкритті провадження за скаргою адвоката Строгова Сергія Леонідовича на незаконність затримання відмовити.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя: