ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1209/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 621/1342/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_3
суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю секретаря - ОСОБА_6
прокурора - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Прокуратури Харківської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000451 від 23.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 23 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000451 від 23.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, прокурор Прокуратури Харківської області ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що 23.05.2020 невстановлені особи в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0277, розташованої на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, здійснювали незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, за фактом чого внесено відомості до ЄРДР за №0000451 за ч. 2 ст. 240 КК України. Під час проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості було встановлено, що в межах даної земельної ділянки екскаватором «JCB» жовтого кольору здійснювалося завантаження надр землі до вантажного автомобіля «CNHTC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » у кузові червоного кольору, та вантажного автомобіля «CNHTC», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » у кузові жовтого кольору, до вантажного автомобіля «МАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_3 » у корпусі білого кольору, до вантажного автомобіля «DAF», реєстраційний номер « НОМЕР_4 ». Вказана техніка визнана речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу, з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства належить ОСОБА_9 . Під час виїзду на вказану земельну ділянку ОСОБА_9 не надав добровільної згоди на проведення огляду на вищевказаній приватній земельній ділянці, на якій здійснювалось незаконне видобування корисних копалин із застосуванням вищевказаної спеціальної техніки. Оскільки вищевказана техніка була виявлена безпосередньо під час огляду місяця події на вказаній земельній ділянці, вона визнана речовим доказом, однак вилучити її не представилось можливим, оскільки не отримано добровільної згоди власника земельної ділянки на проведення огляду. Враховуючи вищевикладене, прокурор вважала, що в даному випадку є ризик приховування, пошкодження, знищення і відчуження речових доказів, тому просила накласти арешт на вказане в клопотанні майно, для збереження речових доказів, проведення експертних досліджень та слідчих дій, оскільки на даному екскаваторі та автомобілях збереглися сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженню.
Адвокат ОСОБА_10 в судове засіданні присутнім не був, надав заяву про зайнятість в розгляді іншої справи в іншому суді. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 березня 2020 року за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого відділу Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000451 від 23.05.2020 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України.
27.05.2020 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у даному кримінальному провадженні, яке просив задовольнити, з метою збереження речових доказів, посилаючись на відсутність будь-яких документів, що підтверджують дозвіл на використання вищевказаних надр, висновку про оцінку впливу на довкілля, що є обов`язковим та можливість приховування вказаного в клопотанні майна. Для проведення судових експертиз та встановлення наявності або відсутності ознак складу кримінального правопорушення, просив накласти арешт на техніку та земельну ділянку, вказані в клопотанні.
Відмовляючи слідчому в задоволенні клопотання про арешт вказаного в клопотанні майна, суд першої інстанції мотивував тим, що слідчий не довів необхідність арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилаючись на ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання, оскільки, посилання прокурора на необхідність збереження речових доказів у спосіб накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, зазначене у клопотанні, не підтверджено процесуальними документами, а саме, постановою слідчого про визнання майна, на яке повинно бути накладено арешт, речовими доказами.
Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах чинного КПК України.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Даних вимог закону слідчим не дотримано.
Як вбачається з матеріалів справи під час огляду місця події 23.05.2020 року на земельній ділянціз кадастровим номером :02:000:0277, розташованій на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, було виявлено транспортні засоби екскаватор «JCB» жовтого кольору, яким здійснювалося завантаження надр землі до вантажного автомобіля «CNHTC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » у кузові червоного кольору, вантажний автомобіль «CNHTC», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » у кузові жовтого кольору, вантажний автомобіль «МАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_3 » у корпусі білого кольору, вантажний автомобіль «DAF», реєстраційний номер « НОМЕР_4 ». На думку слідчого вказані транспортні засоби можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, як доказом злочину, оскільки можливо зберегли на собі сліди злочину і можуть бути необхідні для проведення експертиз та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, слідчим зазначено попередню кваліфікацію у даному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 240 КК України, що вбачає порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення. З метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також особи, яка може бути причетна до вчинення вказаного злочину, слідчий просив накласти арешт на транспортні засоби та земельну ділянку. При цьому, слідчим не конкретизовано клопотання, так як не надано відомості щодо місцезнаходження транспортних засобів, які належать різним особам, внаслідок чого є незрозумілим, де саме фактично перебуває техніка та яке відношення вона має до незаконного використання надр власником земельної ділянки. Більш того, у даному кримінальному провадженні підозра жодній особі не вручена, а тому, залишається невмотивованим та незрозумілим підстави накладення арешту на різноманітну техніку, яка належить різним особам. Тобто, з клопотання вказані відомості не вбачаються, що свідчить про його необґрунтованість.

Отже, вищевказане свідчить про неконкретизованість та неповноту клопотання слідчого, яке за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню, шляхом повернення клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України прокурору для усунення недоліків. Проте, слідчий суддя відмовив у його задоволенні з підстав необґрунтованості клопотання, всупереч вимог ч. 3 ст. 172 КПК України.
Вказані обставини мають істотне значення при вирішенні питання щодо накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Відсутність розуміння цих обставин вочевидь позбавляє суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення щодо розгляду клопотання про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає обов`язковому уточненню, шляхом його повернення відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України прокурору для усунення недоліків.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 29 травня 2020 року скасуванню, з поверненням зазначеного клопотання прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 29 травня 2020 року скасувати.

Матеріли клопотання про арешт майна від 27.05.2020 р. слідчого СВ Зміївського ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №00004451 від 23.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді