КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2201/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 00024 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з моменту його затримання.

Вирішено питання цивільних позовів, процесуальних витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_13 визнаний винуватим у тому, що він 10.03.2018, близько 05 год. 40 хв., керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 , під час його переслідування працівниками патрульної поліції на автомобілі марки «Тойота Пріус», які подавали сигнали для зупинки автомобіля обвинувачного, з метою не проходження медичного освідування та втечі від працівників патрульної поліції, рухаючись по проїзній частині вул. Курнатовського в бік вул. Миропільської в напрямку просп. Алішера Навої в місті Києві, з метою вчинення опору представникам влади під час виконання ними службових обов`язків, в порушення вимог п.п. 3.2; 8.7.3.(е) та 8.10 ПДР України, маючи технічну можливість для уникнення ДТП, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Scoda-Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні) під керуванням поліцейського-водія ОСОБА_11 , в салоні якого перебували в якості пасажирів працівники поліції охорони ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 633 від 30.03.2018, № 638 від 06.04.2018, № 637 від 06.04.2018 внаслідок вказаного зіткнення потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 отримали легкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_9 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду 1-ї інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.1 ст.286 та ч.2 ст. 342 КК України і призначити йому покарання: за ч.1 ст. 286 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки; за ч.2 ст. 342 КК України 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Вважає, що висновки суду щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в судовому рішення не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та захисника, які проти неї заперечили, думку потерпілих, які поклалися на розсуд суду, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та його виправдання за ч.2 ст.345 КК України за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджуються наявними у ньому доказами, дослідженими судом 1-ї інстанції, а тому колегія суддів їх не переглядає відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Так, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини вчинення злочину, зокрема те, що ОСОБА_6 10.03.2018 близько о 05 год. 40 хв. керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «Hyundai», моделі «Getz», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи безперервно переслідуваним працівниками патрульної поліції на автомобілі марки «Тойота Пріус», в порушення вимог п.п. 3.2; 8.7.3.(е) та 8.10 ПДР Україниз необережності, на перехресті вулиць Курнатовського та Алішера Навої, здійснив зіткнення з автомобілем поліції охорони, марки «Scoda-Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , у салоні якого перебували потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яким в результаті зіткнення були завдані тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

Поряд із цим, визнаючи ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, тобто у вчиненні активної фізичної протидії (опору) здійсненню працівником поліції покладених на нього обов`язків, намагаючись уникнути затримання, в ході якого умисно заподіяв працівникам поліції середньої тяжкості та легке тілесне ушкодження, судом 1-ї інстанції надана правильна правова оцінка діям обвинуваченого та відсутності в них ознак вказаного правопорушення, у тому числі умислу і мотиву.

Висновки суду у цій частині є належним чином обґрунтованими та спираються на зібрані у кримінальному провадженні докази, яким суд дав правову оцінку кожному окремо та в сукупності з іншими доказами у справі.

Суд 1-ї інстанції врахував, що основним об`єктом злочину, передбаченого ст. 342 КК України, є встановлений законом порядок здійснення працівниками правоохоронних органів своїх службових обов`язків або обов`язків з охорони громадського порядку. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. Винна особа повинна завжди усвідомлювати, що вчиняє незаконні дії щодо представника правоохоронного органу і бажає так вчинити.

Разом з тим, судом встановлено, що 10.03.2018 обинувачений ОСОБА_6 разом з дружиною відпочивав у кафе, і там випив три келихи пива та через деякий час вони на автомобілі «Hyundai Getz» поїхали додому по бульвару Перова, де на зеленому сигналі світлофора у них «заглох» автомобіль. В цей час хтось постукав у вікно, злякавшись чого, обвинувачений швидко завів автомобіль та увімкнувши показник повороту наліво, рушив з місця. Рухаючись по вул. Курнатовського він помітив, що його переслідує автомобіль і в цей час не впоравшись з керуванням свого автомобіля через слизьку дорогу, на перехресті вулиць Курнатовського та Алішера Навої його автомобіль зіткнувся з автомобілем поліції охорони, марки «Scoda-Octavia».

Згідно показань обвинуваченого, у той день швидкість його руху була близько 60-70 км/год. Проблискові маячки на автомобілі поліції, який його переслідував, були за 50 м від нього, а автомобіль поліції, з яким відбулось зіткнення, він побачив приблизно за метрів 15 до пригоди в момент, коли його автомобіль вже «занесло». Звукових сигналів він не чув, так як в його автомобілі грала музика.

На думку колегії суддів, ці обставини у взаємозв`язку із обстановкою на місці події унеможливлювали ідентифікувати осіб а автомобілі служби охорони, який стояв на виїзді на перехрестя вулиць Курнатовського та Алішера Навої по ходу руху автомобіля обвинуваченого, як працівників правоохоронного органу, які висловили вимогу обвинуваченому зупинитися та пред`явити документи,.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, у тому числі дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми місця пригоди від 10.03.2018 з ілюстративною таблицею /т.2 а.п.106-135/, дані акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.03.2018 /т.2 а.п.103/, дані висновків експерта №12-1/321 від 17.04.2018 та №12-2/321 від 18.04.2018 з дефектною відомістю та ілюстративною таблицею /т.2 а.п.20-51, 58-68/ ні самі по собі, ні в сукупності з іншими дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України не доводять, оскільки в них зафіксовані лише факти зіткнення двох транспортних засобів - «Hyundai Getz» та «Scoda-Octavia», їх розташування на проїзній частині по вулиці Стальського, станція метро «Чернігівська» та їх пошкодження.

Крім того, дані довідок №63, №2349, №2348 від 10.03.2018, виписок із медичної карти амбулаторного/стаціонарного/ хворого №3004 ОСОБА_10 від 20.03.2018, №3003 ОСОБА_9 від 21.03.2018 та висновки експерта №637, №633 від 26.04.2018, №638 від 03.05.2018, містять лише зафіксований факт та характер отриманих потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, однак ці дані у своїй сукупності не доводять винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України поза розумним сумнівом /т.2 а.п.75-78, 86-97/, про що обґрунтовано зазначив суд 1-ї інстанції у своєму рішенні

За даними висновку експерта №12/1/814 від 27.04.2018, причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Getz» ОСОБА_6 вимогам пунктів: 3.2; 8.7.3.(е); 8.10 ПДР України /т.2 а.с.3-18/, однак і вони не доводять вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України поза розумним сумнівом, як і дані протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 20.04.2018 /т.2 а.с.81-82, 84-85, 99-100/.

Крім того, об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.2 ст.342 КК України характеризується конкретним діянням - опором представникові влади, працівникові правоохоронного органу, члену відповідного громадського формування або військовослужбовцю.

Опір - це активна фізична протидія здійсненню відповідними працівниками своїх обов`язків. У даному випадку може мати місце злісна непокора, а саме відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, відповідальність за що передбачена ст. 185 КпАП України, враховуючи, що в діях обвинуваченого відсутнє застосування фізичної сили по відношенню до працівників поліції.

Отже, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 в ході його переслідування, полягали у спробі здійснення втечі з місця події, а тому розцінюються як намагання останнього уникнути відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які самі по собі не містять ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, є правильним, і підстав для його пом`якшення не вбачається.

Зокрема, судом 1-ї інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який одружений, працює, позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває /т.1 а.п.245-246/, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а тому висновок суду про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 в умовах обмеження волі, з призначенням покарання у межах санкції ч.1 ст.286 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, є привальним.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового вироку не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Разом з тим, враховуючи наведене, на підставі ч.2 ст. 404 КПК України підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку вказівка про те, що у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на опір представникам влади під час виконання ними службових обов`язків, як зайва.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 в порядку ч.2 ст. 404 КПК України змінити: виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про те, що у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на опір представникам влади під час виконання ними службових обов`язків.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4