Справа № 169/4/19
Провадження № 1-кп/169/20/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 14 березня 2016 року ухвалено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Проте, ОСОБА_6 , будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_8 та маючи обов`язок по його утриманню, будучи попередженим працівниками Турійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про необхідність сплати аліментів і відповідальність за ухилення від неї, з квітня 2016 року до листопада 2018 року включно злісно ухилявся від сплати аліментів у визначеному зазначеним судовим рішенням розмірі, внаслідок чого у нього станом на 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість зі сплати цих аліментів в сумі 17 789 гривень 16 копійок, що складає значно вищу суму ніж сукупна сума виплат за три місяці відповідних платежів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю та суду показав, що він знав про стягнення з нього аліментів та обов`язок їх сплачувати, однак, через відсутність регулярного заробітку лише один раз сплатив аліменти на загальну суму 4 500 гривень і станом на 01 листопада 2018 року у нього утворилась заборгованість зі сплати цих аліментів в сумі 17 789 гривень 16 копійок.

У вчиненому ОСОБА_6 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що загальна сума заборгованості ОСОБА_6 зі сплати на її користь аліментів станом на 01 листопада 2018 року дійсно складає 17 789 гривень 16 копійок, так як останній сплатив лише один раз аліменти на загальну суму 4 500 гривень. Щодо призначення останньому виду та міри покарання покладається на розсуд суду.

Таким чином, наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_4 є детальними, чіткими та послідовними і в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Не маючи підстав сумніватися у добровільності позиції, а також показань обвинуваченого, потерпілої, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших, окрім наведених вище, доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 164 КК України, і кваліфікує такі його дії як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин суд в цьому випадку не вбачає.

Також суд враховує і те, що ОСОБА_6 є здоровою працездатною особою, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно не працює.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів в цьому випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, а саме у виді громадських робіт, оскільки він не має офіційного місця роботи та зареєстрованого джерела доходу, однак, є працездатним.

Керуючись частиною третьою статті 349, статтями 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 164 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий