19.03.2020
справа №642/1506/20
провадження №1-кс/642/590/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна
19 березня 2020 року Ленінський районний суд міста Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

слідчого: ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 17.03.2020 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування слідчим зазначено, що 17.03.2020 року невстановлена особа, знаходячись на території Північного терміналу "Б" вокзалу Харків-Пасажирський, за адресою м.Харків, пл. Привокзальна, 2, шляхом обману заволоділа мобільним телефоном Nokia- 1202-2, який належить ОСОБА_4 .

17.03.2020 під час огляду місця події було виявлено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та вилучено, в присутності двох понятих, мобільний телефон марки Nokia- 1202-2, TYPE RH-112, НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, без задньої кришки, при натисканні у телефоні комбінації знаків НОМЕР_2 з`являється інформаційне повідомлення імеі1 НОМЕР_3 .

В ході досудового розслідування встановлено, що вилучений телефон, належить потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вилучення вищевказаного телефону обумовлено тим, що він є предметом скоєння даного кримінального правопорушення, отже являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, зазначене вище тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню необхідно арештувати у зв`язку з тим, що воно є речовим доказом, предметом кримінального правопорушення та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слідчий клопотання підтримав.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності власника майна на підставі ч.1 ст.172 КПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 17.03.2020 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки Nokia-1202-2, TYPE RH-112, CODE-0562206, в корпусі чорного кольору, без задньої кришки, імеі1 НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1