Справа №195/638/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 20.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого і зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Починаючи з 01.02.2020 року ОСОБА_4 , не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, без державної реєстрації, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено п. 36 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», в порушення ч.7,9 ст. 4 Закону України «Про металобрухт» почав здійснювати придбання та зберігання від населення, побутового і промислового брухту чорних металів по ціні 2 гривні 50 копійок за 1 кг брухту на території садового товариства «Світанок» розташованого поблизу с. Новокиївка Томаківського району Дніпропетровської області, з метою заготівлі брухту чорного металу, та подальшого його збуту за вищою ціною.
27.02.2020 року в період часу з 11 год. 00 хв. по 11 год. 43 хв., на підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області, співробітниками поліції було проведено санкціонований обшук автомобіля VOLKSWAGEN LT-45 д.н.з НОМЕР_1 за допомогою якого ОСОБА_4 здійснював перевезення металобрухту від території де він здійснював придбання та зберігання металобрухту чорних металів, в ході обшуку автомобіля було виявлено що ОСОБА_4 , який не є суб`єктом підприємницької діяльності, без державної реєстрації, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, а саме п.36 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», в порушення ч.7,9 ст. 4 Закону України «Про металобрухт» здійснював зберігання раніше незаконно придбаного брухту чорного металу вагою 900 кг, та електричні ваги, призначені для зважування металобрухту при прийомі від населення, тим самим здійснив заготовлення металобрухту, з метою його подальшого збуту, тобто організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 213КК України.
Вчинення обвинуваченим указаного злочину знайшло своє підтвердження і під час розгляду даного кримінального провадження в суді.
24.04.2020 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. ст.. 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений в присутності захисника виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 213 КК України, які ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні указаного кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили призначення покарання за ч.1 ст. 213 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням положень ст. 75 КК України та призначення покарання з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік і визначенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою провину в скоєнні злочину, який йому інкримінується, і передбачений ч.1 ст. 213 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Зазначив про обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового слідства та викладені слідчим в формулюванні обвинувачення.
ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.
Захисник не заперечував проти укладення угоди та затвердження її судом, про що зазначив в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що він цілком розуміє права визначені йому п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 66 КК України: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 67 КК України, не виявлено.
Узгоджена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з врахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого, а також особистості обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться, відповідає вимогам ст. 65 КК України та буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
За таких обставин, суд прийшов до висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в даній угоді.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373,374,475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2020 укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
На підставі п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: транспортний засіб Фольксваген LT45, Д.Н. НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 - залишити у ОСОБА_7 ; металобрухт, який поміщено до боксу №5 на території Томаківського ВП НВП ГУНП України в Дніпропетровській області (смт.Томаківка, вул. Казкова, 3-а Дніпропетровської області), після набрання вироком законної сили, відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати у власність держави; ваги електронні темно-сірого кольору НВП-300, які поміщено до боксу №5 на території Томаківського ВП НВП ГУНП України в Дніпропетровській області (смт.Томаківка, вул. Казкова, 3-а Дніпропетровської області), після набрання вироком законної сили, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати у власність держави.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

11.06.2020