Справа № 463/4705/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1004/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2018 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зашковичі Городоцького району Львівської області, українки, громадянки України, раніше судимої вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2011 року, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 03 липня 2018 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - взяття під варту.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 30 червня 2018 року близько 01 год. 00 хв., перебуваючи, у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесла ножем 2 проникаючі поранення грудної клітки, 6 проникаючих поранень черевної порожнини, що супроводжувались внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкодження, а також тілесні ушкодження у виді рани на правому стегні ОСОБА_10 .
На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. У решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції призначаючи покарання засудженій на підставі ст. 69 КК України, не розмежував і не вказав, які саме обставини справи і дані про особу є такими, що пом`якшують покарання, а які з них такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зазначає, що засуджена вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу суду на тому, що вона завдала потерпілому 7 ножових поранень, при цьому після першого поранення він втратив свідомість та не міг становити загрози їй. Судом не надано жодної оцінки тому, що ОСОБА_8 неодноразово судима за умисні злочини проти життя та здоров`я особи, востаннє 03.11.2011 року вироком Личаківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 121 КК України та протягом короткого періоду після відбуття реального покарання за цим вироком, маючи непогашену судимість, знову вчинила злочин. Крім того, зазначає, що з огляду на попередню судимість ОСОБА_8 за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2011 року, яким її засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі та 05.04.2017 року звільнено умовно - достроково, відповідно до ст. 89 КК України не погашена, має місце рецидив злочинів, що є обставиною, яка обтяжує покарання згідно з ч.1 ст.67 КК України.
На вирок суду подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , в якій просить змінити вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2018 року, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не враховано як обставину, що пом`якшує покарання, примирення потерпілого з засудженою, який просив її суворо не карати. Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував, що на момент вчинення злочину вона спільно проживала з потерпілим однією сім`єю.
На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 подав заперечення в яких просить в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити. На думку захисника в даному випадку відсутній рецидив злочину та повторність, оскільки засудженою було вчинено два злочини, які передбачені різними частинами однієї статті, що за відсутності прямої вказівки на це у тексті КК України не охоплюється законодавчим визначенням повторності злочинів. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також, що ця обставина не значиться в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання. Наголошує, що обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, це одні і ті ж обставини, суд не зобов`язаний був їх розмежовувати.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги захисника, думку захисника та засудженої, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити, з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах прокурора та захисника не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із вироку, призначаючи покарання ОСОБА_8 на підставі ст. 69 КК України, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого; особу засудженої, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те, що причиною конфлікту були дії потерпілого, а також виклик засудженою на місце вчинення злочину працівників поліції та швидкої допомоги, завдяки чому вдалось врятувати життя потерпілого; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину повторно.

Поряд з цим, суд першої інстанції жодним чином не вмотивував, яким чином зазначені пом`якшуючі покарання обставини впливають на ступінь тяжкості злочину та істотно знижують її, належним чином не врахував, що засуджена має не зняту і не погашену судимість за заподіяння кваліфікованого виду умисного тілесного ушкодження та вчинила новий умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

Крім того, суд першої інстанції не врахував обставини вчиненого злочину, а саме те, що засуджена заподіяла потерпілому вісім ножових поранень небезпечних для життя у момент заподіяння, з яких два у грудну клітку, шість у черевну порожнину, а також те, що вчинений злочин засудженою відноситься до категорії тяжких.

Разом з цим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу покликання прокурора у апеляційній скарзі на те, що у діях засудженої відсутня обставина, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Так, колегією суддів встановлено, що засуджена визнала вину у вчиненому, одразу після вчинення злочину викликала швидку допомогу потерпілому.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до переконання, що зазначені обставини, а також висловлене засудженою прохання її суворо не карати за встановлених обставин вчинення злочину, а саме нанесення потерпілому восьми ножових поранень, свідчать про відсутність у засудженої щирого жалю з приводу вчиненого злочину, осуду своїх протиправних дій, її схильність вирішувати життєві ситуації шляхом застосування насильства, в тому числі небезпечного для життя та здоров`я, а відтак про відсутність ознак щирого каяття.

Крім того, колегія суддів погоджується із доводами прокурора у апеляційній скарзі про те, що у діях засудженої є ознаки рецидиву злочинів, як обставини, що обтяжує покарання.

Відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше судима відповідно до вироку Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

05.04.2017 року ОСОБА_8 умовно-достроково звільнено від відбування покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Таким чином, на момент вчинення злочину 30.06.2018 року ОСОБА_8 мала непогашену судимість, а відтак у її діях наявна обставина, що обтяжує покарання - рецидив злочину.

Разом з цим, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_8 обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину повторно є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, повторністю визнаються лише ті злочини, які передбачені однією статтею, а для тих випадків, коли в одній статті КК України вміщено кілька різних складів злочинів однією частиною статті Особливої частини КК України.

Як вже встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_8 раніше судима відповідно до вироку Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_8 раніше судима за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а у вказаному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повторність, як обставина, що обтяжує покарання, у її діях відсутня.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_8 обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у матеріалах провадження відсутні документальні підтвердження вказаної обставини.

З огляду на обставини вчиненого злочину, а саме заподіяння засудженою потерпілому вісім ножових поранень небезпечних для життя у момент заподіяння, з яких два у грудну клітку, шість у черевну порожнину відсутність щирого каяття у засудженої, наявність обставини, що обтяжує покарання - рецидиву злочинів, колегія суддів вважає, що наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, що є необхідним для застосування ст. 69 КК України, суттєво не впливає на ступінь тяжкості вчиненого злочину та істотно не знижує її, а тому призначене судом першої інстанції покарання засудженій ОСОБА_8 на підставі ст. 69 КК України не є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому у цій частині вирок слід скасувати та згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Призначаючи засудженій ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є тяжким, особу засудженої, яка раніше судима і вчинила новий умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину, те, що причиною конфлікту були дії потерпілого, а також виклик засудженою на місце вчинення злочину працівників поліції та швидкої допомоги, завдяки чому вдалось врятувати життя потерпілого; обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Відтак, з огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне призначити засудженій ОСОБА_8 покарання в межах найнижчої межі санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, що буде достатнім та необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2018 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, які тримаються під вартою - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4