Справа № 504/1430/18
Провадження № 1-кп/504/276/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2020смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 05.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надеждівка Білозерського району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця - водія взводу забезпечення підготовки спеціалістів тилового забезпечення роти забезпечення підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого, військовий квиток серії НОМЕР_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участі прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

18.11.2015 року ОСОБА_4 призваний на строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу вважається день направлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 19.11.2015 року № 227 ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта, зараховано до списків особового складу вищезазначеної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 18.11.2015 року, тобто з моменту направлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 22.02.2016 року № 99 ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2016 року №35 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

01.08.2016 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, старший солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу за контрактом на посаді водія взводу забезпечення підготовки спеціалістів тилового забезпечення роти забезпечення підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, 14.02.2018 року о 08:00 год., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 26.04.2018 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

26.04.2018 року ОСОБА_4 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , заявив про себе та вчинений ним злочин.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому звані старшого солдата, на посаді водія взводу забезпечення підготовки спеціалістів тилового забезпечення роти забезпечення підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, 14.02.2018 року о 08:00 год., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 26.04.2018 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому звані старшого солдата, на посаді водія взводу забезпечення підготовки спеціалістів тилового забезпечення роти забезпечення підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, 14.02.2018 року о 08:00 год., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 26.04.2018 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, посередньо характеризується за місцем проживання та місцем служби, має задовільний стан здоров`я, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Засоби забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Речові докази по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового терміну ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1