Справа № 296/6496/19
Провадження № 1-кп/273/30/20
УХВАЛА
Іменем України
(повна)

06 квітня 2020 року Колегія суддів Баранівського районного суду Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 від 09.01.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

22.06.2016 Коростенським районним судом Житомирської області за ч. 5 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

у с т а н о в и л а :

На розгляді Баранівського районного суду перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - домашній арешт із застосуванням спецзасобу електронного браслету.

Прокурор клопоче про продовження строку домашнього арешту, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо задоволення клопотань покладалися на розсуд суду.

Адвокат та обвинувачений заперечили проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту із застосуванням спецзасобу електронного браслету на особисте зобов`язання без застосування спеціального засобу контрою (електронного барслету), оскільки відпала потреба у такому суворому запобіжному заході. Дане пояснення обґрунтовує тим, що обвинувачений ніяким чином не перешкоджав встановленню істини у справі, має постійне місце проживання, одружений, має одну малолітню дитину, хворіє на важку хворобу класичну лімфому Ходжкіна, потребує лікування, є інвалідом 2 групи, ризики, що обвинувачений може вплинути на свідків, потерпілих чи знищити докази відсутні, потерпілі та свідки допитані, ніхто з потерпілих під час допиту його не взнає, прокурор не наводить жодних доказів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження строку домашнього арешту, як і формальне посилання суду на існування ризиків для такого продовження, про що свідчать чисельні рішення Європейського суду з прав людини, які мають бути враховані судом.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, вказав, що переховуватись не збирається, у нього стан здоров`я незадовільний, йому потрібно лікуватися, про що неодноразово наголошував, а також зазначив, що має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши думки прокурора, потерпілих, захисника та обвинуваченого, оцінивши досліджені на даний час у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту обрано 05 листопада 2019 року, в подальшому в ході судового розгляду строк домашнього арешту продовжувався на два місяці. Востаннє ухвалою Баранівського районного суду від 17.02.2020 строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту продовжено до 17.04.2020 року. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 176-178, 181, 194 КПК України враховувались дані особи, щодо якої вирішувалось питання про домашній арешт, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики, тощо. Судом було встановлено, що в своїй сукупності тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється обвинувачений, конкретні обставини кримінального правопорушення, а також суспільна небезпечність злочину, давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_6 . Ухвали суду чинні.

При вирішенні клопотань щодо дії обраного стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу колегія суддів, враховує, що прокурор протягом розгляду справи судом, подав тотожне за змістом клопотання про продовження строку домашнього арешту, не навівши, при цьому, нових обставин, які б підтверджували доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу наявні відомості, які вказують на суттєве зменшення ризиків, що існували на час застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, протягом усього судового розгляду ОСОБА_6 сумлінно виконуває усі покладені на нього обов`язки, має тяжке онкозахворювання класичну лімфому Ходжкіна, діагностовано остеохондроз грудного відділу хребта за рахунок дегенеративних змін з жировою дегенерацією кісткового мозку, викликаних променевою терапією, потребує лікування, є інвалідом 2 групи, ризики, що обвинувачений може вплинути на свідків, потерпілих чи знищити докази відсутні, оскільки потерпілі та свідки допитані, всі докази досліджені.

Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків достатнім є менш суворий запобіжний захід.

Згідно ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

За таких обставин, належить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії домашнього арешту та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, задовільнивши клопотання захисника обвинуваченого.

Такий висновок прийнято з урахуванням обставин, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_6 належить покласти обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: м.Житомир, Житомирська область, без дозволу прокурора або суду; прибувати за першою вимогою до суду; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.176, 177, 179, 181, 184, 193, 194, 201, 331 КПК України

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту залишити без задоволення.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту із застосуванням спецзасобу електронного браслету на особисте зобов`язання без застосування спеціального засобу контрою (електронного барслету) з 06.04.2020 до 05.06.2020.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: м.Житомир, Житомирська область, без дозволу прокурора або суду;

3) прибувати за першою вимогою до суду;

4) здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту вручення її копії до Житомирського апеляційного суду.

Головуючий - суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3