ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 663/277/19
Номер провадження : 11-кп/819/644/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія :ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2020 року червня місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001864 від 04.12.2018 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ, Херсонської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 гривень, в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 14.12.2018 року по 11.07.2019 року в сумі 15786,30 гривень, в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 12.07.2019 року по день поновлення працездатності в сумі 4173 гривень щомісячно. Стягнуто зі страхової компанії ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування понесених матеріальних витрат на лікування в сумі 33286,80 грн. Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 в дохід держави витрати за проведення: судових експертиз на загальну суму 6006 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за те, що він 03.12.2018 близько 05:30 години, в темну пору доби, керуючи технічно-справним автомобілем «3A3110217» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю близько 60 км/г, по автодорозі з с.Антонівка в м. Скадовськ, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху в темну пору доби, об`єктивно не виявив попереду пішохода на проїзній частині, негайних та своєчасних мір до зменшення швидкості не прийняв, чим порушив вимоги пунктів 2.3.б), 12.2, 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), та продовжуючи рух допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1 від 10.01.2019 у ОСОБА_10 виявлено: закритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, гематома лівої гомілки, закриті переломи II, III і IV ребр справа, які за критерієм тривалого розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням зі сторони водія ОСОБА_11 вимог п.п. 2.3.б), 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

у темну пору доби швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №10-AT від 23.01.2019 у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобілю «ЗA3110217» р/н НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.12.2 та 12.3. Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого та представник потерпілого подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 захисник обвинуваченого вважає вирок суду занадто суворим. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що обвинувачений визнав себе винним, частково визнав цивільний позов, усвідомив наслідки скоєного, розкаявся, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, відсутні обставини які обтяжують покарання та суд не врахував що досліджені докази не відповідають Правилам дорожнього руху зазначеним у вироку. Крім того, обвинувачений не судимий, на обліку у лікаря не перебуває за місцем проживання характеризується позитивно у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання у виді 1 року обмеження волі.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_12 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд при постановлені вироку не врахував те що потерпілий в судовому засіданні наполягав на призначені обвинуваченому самого суворо покарання, було спричинено тяжкі наслідки, обвинувачений не відшкодував збитки, після пригоди покинув потерпілого, щиро не покаявся. Крім того, зазначає що потерпілому було завдано моральну шкоду саме у сумі 100000 гривень, через тривале лікування, моральні страждання та протиправну поведінку обвинуваченого.
Просить вирок суду відносно ОСОБА_11 скасувати, ухвалити новий вирок де призначити ОСОБА_12 покарання за ч.1 ст.286 КК України 3 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.

Адвокат ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку представника потерпілого, обвинуваченого та захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора який заперечував проти задоволення апеляцій, заслухавши сторони в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимоги ст. ст.91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України і які фактично ніким не оскаржується.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що висновки суду щодо порушень Правил дорожнього руху України протирічать один одному, є необґрунтованими оскільки в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений керуючи автомобілем в темну пору доби не обрав безпечну швидкість руху, не виявив перешкоду, яку спроможний був виявити, а тому колегія суддів не бере їх до уваги.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 визнав себе винним та пояснив, що 03.12.2018 року він на своєму автомобілі збив потерпілого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції врахував ряд обставин, зокрема й ті, на які посилаються в апеляційних скаргах представник потерпілого та захисник: а саме: що вказаний злочин згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який вчинено з необережності, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, розлучений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, часткове відшкодування шкоди, каяттяа також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, судом при призначені покарання обвинуваченому враховано те що ОСОБА_15 не вжив жодних заходів для відвернення шкідливих наслідків злочину (покинув місце злочину не надавши допомоги потерпілому який не міг самостійно пересуватись, не цікавився здоров`ям потерпілого та за період більше року не надав йому будь-якої матеріальної допомоги), наслідки злочину, а саме тривалий період обмеження руху потерпілого, те що потерпілого визнано інвалідом третьої групи, думку потерпілого, який вважав необхідним призначити обвинуваченому саме суворе покарання, те, що в потерпілого продовжуються негативні наслідки викликані злочином (обмеженість в пересуванні).
Доводи захисника про необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання, з призначенням одного року обмеження волі та ст.75 КК України, та доводи представника потерпілого про призначення обвинуваченому за вказаним законом 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи всі обставини, а також визнання вини, які суд взяв до уваги, на думку колегії суддів призначене ОСОБА_11 покарання судом є достатнім для його виправлення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_11 покарання в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки.

На думку колегії суддів, саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1,5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п.7, 13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, зокрема, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов.

Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне і мотивоване рішення про задоволення цивільного позову.Судом встановлено що в наслідок дій ОСОБА_11 позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевному стражданні, та великому емоційному напружені, які він переніс у зв`язку зі травмою та через тривале лікування.

Судом, при визначені суми моральної шкоди 50000гривень, обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину з необережності, принципи розумності і справедливості.
Виходячи з вищенаведеного колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим та ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були б підставами для скасування або зміни вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/