Провадження № 11-сс/824/728/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю потерпілої: ОСОБА_6 ,
ВС Т А Н О В И Л А:
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що об`єктом оскарження, на підставі глави 26 КПК України, може бути тільки рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування, які визначено КПК України. В рішенні суду зазначено, що КПК передбачає звернення до слідчого судді зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Проте, подана до суду першої інстанції скарга не містить зобов`язань про проведення процесуальних, у певний строк, та здійснення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій, та виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Абзацом 2 частини 3 статті 395 КПК України передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2019 року була постановлена без виклику сторін, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження починається для особи з моменту отримання копії ухвали.

Так, відповідно до наявної в матеріалах провадження копії конверту, копія оскаржуваної ухвали суду першої інстанції разом з оригіналами скарги, була отримана апелянтом 04.10.2019 року, а апеляційна скарга була направлена до суду засобами поштового зв`язку 05.10.2019 року.

Враховуючи, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав і свобод особи є закріплення права на судовий захист, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали у передбачений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Частина 3 вказаної статті передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У ч. 8 вказаної вище статті встановлено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Так, Київським апеляційним судом про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово повідомлявся Офіс Генерального прокурора, однак, в судове засідання представник прокуратури не з`явився, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд провадження у відсутність належним чином повідомленого прокурора.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частиною 4 статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до Листа ВССУ № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року, під бездіяльністю слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, слід розуміти невчинення тих дій, які слідчий повинен здійснити відповідно до вимог КПК України.

Аналіз положень вказаних статей дає можливість прийти до висновку, що однією з основних умов бездіяльності в контексті ст. 303 КПК України є нездійснення процесуальних дій у визначений КПК України строк. Таким чином, особа має реальну можливість вчинити дії, однак не здійснює їх.

Так, апелянти у вирішенні питання про об`єднання кримінальних проваджень №0002688 та №0002803 посилаються на положення ч. 4 ст. 216 КПК України, однак, вказане положення визначає загальні критерії підслідності кримінальних проваджень та не може бути застосовано у даному випадку.

Як убачається зі змісту скарги, заявники просять зобов`язати Генерального прокурора України об`єднати в одне провадження кримінальні провадження, які були відкриті за рішеннями судів, поновити кримінальну справу, яку 02.08.2002 року порушив ОСОБА_8 та передати кримінальні провадження до ДБР за підслідністю, визнавши бездіяльність протиправною, тобто, оскаржили таку, на їхню думку, бездіяльність, яка не підпадає під критерії, визначені ст. 303 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо того, що предметом оскарження може бути тільки бездіяльність слідчого та прокурора щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на необ`єктивне досудове слідство у кримінальних провадженнях №0002688 та №0002803 Генеральною прокуратурою України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9