ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3003/20 Номер провадження 11-сс/814/342/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню № 0000142 від 7.04.2020 за апеляційною скаргою прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 9.04.2020,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС- криміналіста СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 .

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Полтава, українкі, громадянкі України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 встановлено рахувати з 23.00 год. 7.04.2020.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 6.06.2020 о 23.00.

Визначено суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 грн. (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят гривень), які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області (розрахунковий рахунок UA0015950 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 26304855), отримувач ТУ ДСАУ в Полтавській області, призначення платежу застава, справа №554/3003/20, провадження № 1кс/554/4805/2020 до сплину терміну тримання під вартою.

Роз`яснено підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи « Полтавська установа виконання покарань № 23».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора, слідчого суддю Октябрського районного суду м.Полтави.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

З моменту звільнення з -під варти у зв`язку із внесенням застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_7 , вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснено підозрюваній ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваній, обвинуваченій, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваною, обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх свідчень шляхом вчинення на них погроз; перешкоджати кримінальному провадженню та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі. Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КК України слідчий суддя встановив недоведеним, оскільки підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася і таке твердження, є припущенням.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу без застосування застави, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням обставин злочину, обставин, на які вказує підозрювана, а саме, що в день події вбитого було виписано достроково із психіатричної лікарні, де він проходив стаціонарне лікування і в нього стався приступ агресії, через що між ними виникла сварка та вона захищалася, майнового та сімейного стану підозрюваної, а саме те, що остання офіційно ніде не працює та має на утриманні матір, у якої розлади із здоров`ям через це можливо визначити заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваній обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, станом на 9.04.2020, що становить 168 160 грн.

У апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії у ризиках, передбачених ст.177 КК України і негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Апелянт зазначає, що підозрювана ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства та загибеллю людини, а тому застосування застави є недоцільним та має бути скасованим.

В запереченнях захисник ОСОБА_8 , посилаючись на те, що у підозрюваної ОСОБА_7 знаходиться на утриманні мати - інвалід, яка має розлади здоров`я і потребує допомоги підозрюваної, вважає оскаржуване судове рішення законним, і просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку підозрюваної та її захисника, які, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , колегія суддів, дійшла висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000142 від 7.04.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (а.п. 5).

Органом досудового розслідування встановлено, що 7.04.2020 приблизно 20:30 год., ОСОБА_7 перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між нею та її дідом ОСОБА_10 , 1929 року народження, на побутовому ґрунті виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_7 раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 умисно нанесла декілька ударів сокирою по голові ОСОБА_10 спричинивши останньому рублені рани голови, перелом кісток черепу, кровили під оболонку та в речовину головного мозку. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці вчинення злочину (а.п.25-27).

8.04.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, - у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (а.п. 25-27).

8.04.2020 старший слідчий в ОВС- криміналіст СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що підозрювана під загрозою покарання може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на їїкористь; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 на думку ініціатора клопотання з таких причин:

-особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України та не забезпечить належної поведінки підозрюваної під час здійснення досудового розслідування та подальшого судового розгляду;

- поруку- на адресу СУ ГУ НП в Полтавській області та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 , оскільки підозрювана не заручилась довірою серед осіб, які могли б поручитись за її належну поведінку та виконання обов`язків покладених на неї;

- заставу - у зв`язку з тим, що злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України відноситься до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, який був поєднаний із застосуванням насильства, що виразилось у настанні смерті ОСОБА_10 ;

- домашній арешт - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вказаних вище ризиків, а її перебування поза постійним візуальним контролем не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - це можливість: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні являються її рідними, сусідами та знайомими; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів погоджується з слідчим суддею, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КК України, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором не доведений, так як підозрювана до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного особливо тяжкого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема даними протоколів: обшуку від 7.04.2020, відповідно до яких за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті та об`єкти і сліди з нашаруванням речовини, схожої на кров; обшуку від 7.04.2020 затриманої особи, згідно яких у підозрюваної ОСОБА_7 вилучено одяг та речі, на частині з яких виявлено нашарування речовини, схожої на кров; допиту потерпілої ОСОБА_11 , відповідно до яких 7.04.2020 додому повернувся її батько ОСОБА_10 , який із 17.03.2020 перебував на лікуванні в психіатричній лікарні. Зайшовши на подвір`я, ОСОБА_10 почав сваритися на неї та її дочку, говорячи, що їх вижене. На це вони викликали швидку. Пізніше ОСОБА_10 замахувався сокирою на її дочку, але та відбігла. Після цього вона зайшла в сарай, а коли вийшла, то її батько лежав на землі поряд з металевим парканом, голова останнього була в крові. Поряд з батьком знаходилась її донька , яка викликала поліцію; допиту свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких остання підтвердила факти скандалів між ОСОБА_10 та його рідними, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх позакань на їх користь, оскільки останні являються її рідними, сусідами та знайомими; перешкоджати кримінальному провадженню, що у свою чергу дає підстави для застосування до неї одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_7 злочину та даних про особу підозрюваної, яка раніше не судима, офіційно не працює, має на утриманні матір інваліда по зору, у якої розлади здоров`я, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 і довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Полтавської міської ради», відповідно до якої ОСОБА_11 має: цукровий діабет 2-го ступеня, кардіосклероз, колегія суддів, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Одночасно, застосувавши підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням обставин злочину, майнового та сімейного стану підозрюваної, ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, відповідно до вимог ч. 4,5 ст. 182 КПК України, визначив заставу 168 160 грн.
Доводи прокурора про необґрунтоване визначення розміру застави у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, які повинен враховувати при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо визначення розміру застави, зокрема, наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваної, обставин вчинення злочину та з дотриманням вимог ч. 4, 3 ст. 183 КПК України визначив заставу у даному провадженні.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки визначений розмір застави здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.
Дані про те, що у підозрюваної ОСОБА_7 знаходиться на утриманні мати - інвалід, яка має розлади здоров`я і потребує підозрюваної допомоги, на які посилається підозрювана та її захисник, враховані слідчим суддею і не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.
Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваної ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 9.04.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4