Справа № 129/1788/19
Провадження №11-кп/801/129/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 29.04.2019,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.11.2019, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000197 від 29.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, повернуто прокурору.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.11.2019, постановленої у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000197 від 29.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, повернуто прокурору.

Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції вказав, що згідно з обвинувальним актом від 27.06.2019 р., затвердженого прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , «…біля 04 години 30 хвилин 29.04.2019 водій ОСОБА_7 , керуючи технічно несправним автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «с. Харпачка - с. Ярмолинці» в напрямку с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який лежав в межах проїзної частини.
Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_11 , водій ОСОБА_7 розуміючи, що поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та усвідомлюючи те, що залишає без допомоги особу, яка внаслідок отриманих травм позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження та в нічний час перебуває на проїзній частині, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу, не виконав свого громадянського обов`язку, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу та з метою уникнути відповідальності зник з місця пригоди.
Відповідно до висновку судово - медичної експертизи №54 від 03.06.2019, внаслідок ДТП ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден та забійних ран в ділянці голови, обличчя, тулуба та кінцівок; закритих переломів лівого стегна, обох кісток лівої та правої гомілок; відкритого перелому правої плечової кістки; множинних прямих переломів ребер гріної клітки зліва, подвійного перелому грудин; перелому кісток склепіння черепа з переходом на основу черепа, субарахноїдального крововиливу; розриву-розтріскування капсули та паренхіми печінки з послідуючим крововиливом в черевну порожнину; забою-струсу легенів та серця.
Всі вище вказані травми мають прижиттєвий характер, які могли виникнути одномоментно від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини днища, колеса легкового автомобіля, що могли мати місце і при переїзді через тіло. Таким чином отримана ОСОБА_11 політравма стоїть в причинному зв`язку зі смертю та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.
Смерть ОСОБА_11 настала майже миттєво протягом декількох хвилин після отримання. Не виключається, що тіло ОСОБА_11 знаходилось в лежачому або близькому до того положенні на дорожньому покритті в момент первинного контакту з транспортним засобом.
Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи в крові трупа ОСОБА_11 було виявлено алкоголь в концентрації 0,8 ‰...».
Повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що в обвинувальному акті немає відомостей про те, які конкретно технічні несправності мав автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак республіки Польща НОМЕР_1 і чи можна було його взагалі експлуатувати; за наявності висновку експерта про смерть ОСОБА_11 майже миттєво, через декілька хвилин після наїзду на нього автомобілем, чи є кваліфікуюча ознака про можливість ОСОБА_7 надати потерпілому допомогу; не зазначено про юридичну долю кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України.
Крім того, в обвинувальному акті вказано потерпілу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка жодного відношення до померлого ОСОБА_11 не має, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що визнано та приєднано до кримінального провадження речовим доказом автомобіль «Москвич 2141» державний номерний знак НОМЕР_2 , хоча про нього не йдеться в обвинувальному акті і наїзд скоєно автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак республіки Польща НОМЕР_1 , на який і накладено арешт.
Суд першої інстанції вважає, що викладення зазначених фактичних обставин в обвинувальному акті має вирішальне значення для справи, позаяк дозволяє встановити справжній зміст і спрямованість мотиву та умислу, дійсний перебіг протиправних діянь, тобто висунути конкретне і законне обвинувачення, від якого обвинувачений матиме змогу ефективно захищатися, також це дасть можливість суду розглянути справу з участю належних учасників, ухвалити справедливий, законний, обґрунтований і вмотивований вирок у тому числі з правильним вирішенням питання про речові докази. Відсутність даних обставин в обвинувальному акті місцевий суд вважає істотною перешкодою для ухвалення справедливого, законного, обґрунтованого, вмотивованого рішення, і безумовною підставою для його скасування відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурор Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , просить ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.11.2019 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать один одному; в ньому наведена недопустима натуралізація опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадку, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором або до нього не долучені передбачені законом додатки. Лише в зазначених випадках суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків. Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, не допускається. Прокурор, аналізуючи мотиви та висновки ухвали місцевого суду, вважає, що його висновки є непереконливими та суперечливими та істотних процесуальних порушень, щоб слугували причинами повернення обвинувального акта прокурору, не має.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 291 КПК України, зазначення вказаних обставин в обвинувальному акті не передбачено. З обвинувального акта видно, що фактичні обставини в ньому викладені так, як це встановлено досудовим слідством і прокурором.

Вважає, що повернення обвинувального акта прокурору дає прокуратурі змогу лише виправити тільки так звані технічні помилки, оскільки після направлення кримінального провадження до суду у разі його повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України відновити досудове слідство неможливо, оскільки кримінальний процесуальний закон не дає права прокуратурі і слідчим органам на проведення будь-яких слідчих дій, зокрема щодо уточнення викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, змінити формулювання обвинувачення. Окрім того, статтею 338 КПК України передбачено право прокурора змінити обвинувачення під час судового розгляду, склавши новий обвинувальний акт.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора повністю підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін, посилаючись на не обґрунтованість скарги та законність судового рішення суду першої інстанції.
У своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений та його захисник наголосили на тому що у підготовчому судовому засіданні суд не оцінює і не досліджує докази та обставини кримінального провадження, а лише вивчає обвинувальний акт на предмет його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, про що детально викладено в оскаржуваній ухвалі суду.
Потерпіла ОСОБА_13 повідомлялася апеляційним судом про судовий розгляд кримінального провадження, проте в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилася з невідомих суду причин. Учасники кримінального провадження не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у її відсутність відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, заперечення на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а судове рішення суду першої інстанції до скасування і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з питання розгляду справи упродовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує як право обвинуваченого постати перед судом без невиправданої затримки так і право потерпілого, передбачене ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на ефективний захист, вважаю, що ухвалу суду слід скасувати, а обвинувальний акт повернути до місцевого суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний Реєстр досудових розслідувань за № 000197 від 29.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, надійшов для розгляду до суду першої інстанції з Прокуратури Вінницької області ще у 03.07.2019.

Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342 - 345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, статтею 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні дані обвинуваченого та потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують вину, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його затвердження.
Таким чином за змістом вимог ч. 3 ст.314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є суттєвою та не дає можливість призначення провадження до розгляду, так як в подальшому, через вказані суттєві недоліки не надасть можливість повно та всебічно розглянути кримінальне провадження по суті, оскільки вказані недоліки не можуть бути усунуті в процесі судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать один одному; в ньому наведена недопустима натуралізація опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадку, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором або до нього не долучені передбачені законом додатки.

Лише в зазначених випадках суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків. Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, не допускається.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції є непереконливими та суперечливими, оскільки таких істотних процесуальних порушень, які б слугували безумовними підставами повернення даного обвинувального акта прокурору не має.

Зокрема, суд першої інстанції як підставою для повернення обвинувального акту прокурору зазначає, що всупереч вимог ст. 291 КПК України, затверджений прокурором обвинувальному акті у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_14 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, немає відомостей про те, які конкретно технічні несправності мав автомобіль "Opel Vectra" ДНЗ республіки Польша RP 71445 і чи можна було взагалі його експлуатувати; за наявності висновку експерта про смерть ОСОБА_15 майже миттєво, через декілька хвилин після наїзду на нього автомобілем, чи є кваліфікуюча ознака про можливість обвинуваченим надати допомогу потерпілому; не зазначено юридичну долю кримінального провадження відносно обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України. Разом з тим, згідно ч.2 ст. 291 КПК України, зазначення вказаних обставин в обвинувальному акті не передбачено.

Як вбачається з обвинувального акта, викладені у ньому фактичні обставини так, як це встановлено досудовим слідством і прокурором.

Проте, судом першої інстанції не було враховано те, що повернення обвинувального акта прокурору дає прокурору лише змогу виправити тільки так звані технічні помилки, оскільки після направлення кримінального провадження до суду у разі його повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України, що мало місце у даному випадку, відновити досудове слідство неможливо, оскільки кримінальний процесуальний закон не дає права прокурору та слідчому на проведення будь-яких слідчих дій, тобто проведення будь-яких слідчих дій для уточнення викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та змінити формулювання обвинувачення, про що зазначається в ухвалі.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що статтею 338 КПК України передбачено право прокурора змінити обвинувачення під час судового розгляду, склавши новий обвинувальний акт.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводам и апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_14 містить всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, підписаний і затверджений уповноваженими на те особами та містить додатки, визначені ч.4 зазначеної статті, а тому достатніх обґрунтованих підстав до його повернення прокурору у суду першої інстанції не було.

Колегія суддів вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про неконкретність пред`явленого обвинувачення, зокрема те, що в обвинувальному акті немає відомостей про те, які конкретно технічні несправності мав автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак республіки Польща НОМЕР_1 і чи можна було його взагалі експлуатувати; за наявності висновку експерта про смерть ОСОБА_11 майже миттєво, через декілька хвилин після наїзду на нього автомобілем, чи є кваліфікуюча ознака про можливість ОСОБА_7 надати потерпілому допомогу; не зазначено про юридичну долю кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України. Адже, суд під час підготовчого судового засідання не вправі давати оцінку повноти проведення досудового розслідування, вирішувати питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті. Так за змістом ст. ст. 314-317 КПК України у підготовчому судовому засіданні судом не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у тому числі щодо умислу та мотиву злочину. Оцінку даним обставинам повинен дати суд при розгляді обвинувального акту по суті.
Таким чином, судом першої інстанції допущена невідповідність висновків, викладених в судовому рішенні, оскільки апеляційним судом встановлено, що постановлена судом ухвала з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню з поверненням його до суду першої інстанції для вирішення питання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, 409, 412, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 26.11.2019, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000197 від 29.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, повернуто прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4