Справа №333/1298/20
Провадження №1-кп/333/386/20
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2020 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000462 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2020 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування і розписка про отримання обвинуваченим та його захисником обвинувального акту і реєстру.

Прокурор під час підготовчого провадження просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає.

Потерпіла у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти призначення судового розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення.
При цьому обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна і об`єктивна сторона) і викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.
Зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, опису обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.
Так, диспозиція ст. 126-1 КК України передбачає злочин, який полягає у вчинені домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Проте, орган досудового розслідування не в повній мірі конкретизував дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо формулювання суті інкримінованого останньому злочину за ст.126-1 КК України та правової норми ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме, в чому виразилось систематичність вчинення фізичного та психологічного домашнього насильства, погіршення якості життя та психологічні страждання потерпілої. Тобто, обвинувальний акт не містить конретних дій обвинуваченого щодо здійснення домашнього насильства, як це передбачає ст.126-1 КК України. Не визначена кількість актів домашнього насильства, які вказують на систематичність, із зазначенням дати та часу вчинення кожної з них.

Отже, в обвинувальному акті не відображено та відсутнє формулювання конкретного обвинувачення ОСОБА_6 , не зазначено обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого злочину за ст.126-1 КК України, що фактично позбавляє обвинуваченого конституційного права на захист від конкретного обвинувачення і перешкоджає обвинуваченому у реалізації передбаченого ст.42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення та за яких обставин його обвинувачують.

Також, при визначенні формулювання обвинувачення вказано на спричинення потерпілій фізичних страждань. Однак в обвинувальному акті жодних наслідків, що проявилися у фізичних стражданнях, не зазначено.

На підставі ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом вимог підпунктів а і b п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції.

Таким чином, наявність сформульованого обвинувачення у кримінальних правопорушеннях має принципове значення для встановлення істини по справі, правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі, а також для забезпечення права обвинуваченого на захист, в тому числі на захист від конретного та зрозумілого обвинувачення. За такого суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О ВИ В :

Повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для його належного складання згідно вимог КПК України протягом розумного строку і усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1