Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/434/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеконференції, кримінальне провадження № 0000176 за апеляційною скаргою начальника Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Синьки Ульяновського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, так що має базову загальну середню освіту, не працює, утриманців не має, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 27.11.2019 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - призначено за сукупністю злочинів покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Ульяновського районного суду від 27.11.2019 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно поєднану з проникненням у житло та вчинив викрадення чужого майна ( крадіжку), вчинену повторно. Злочини вчинено за таких обставин:

Восени 2018 року (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_7 , діючи повторно з прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов на територію домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 .

Впевнившись у відсутності сторонніх осіб та шляхом виймання шибки дверей відчинив зсередини вхідні двері, та незаконно проник у приміщення літньої кухні звідки таємно викрав металеву плиту пічного опалення вартістю 250 грн., металеві дверцята до плити вартістю 120 грн., металеві колісники вартістю 85 грн.

Продовжуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом злому вхідних дверей незаконно проник у житловий будинок звідки таємно викрав дві металеві плити пічного опалення вартістю 180 грн. кожна на суму 360 грн., металеві дверцята до плити вартістю 120 грн, металеві колісники вартістю 85 грн. на загальну суму 565 грн. та після чого із викраденим з місця події зник.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1020 грн.

Крім того, першій декаді квітня 2019 року (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_7 , діючи повторно з прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов на подвір`я домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 .

Впевнившись у відсутності сторонніх осіб шляхом зриву металевого скоболя через вхідні двері, незаконно проник у приміщення житлового будинку звідки таємно викрав чотири металеві односпальних ліжка вартістю 295 грн. кожне, на суму 1180 грн, після чого із викраденим з місця події зник.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 1180 грн.

Крім того, в середині червня 2019 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) близько 21 год. ОСОБА_7 , діючи повторно з прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов на територію домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де впевнившись у відсутності сторонніх осіб та шляхом вільного доступу, за допомогою драбини яку узяв із собою, виліз на покрівлю житлового будинку де з покрівлі таємно демонтував та викрав належні ОСОБА_10 сім мідних листів розміром 1,5x0,9 м масою 5,5 кг кожен вартістю 110 грн. за кілограм, на загальну суму 4235 грн. та після чого із викраденим з місця події зник.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4235 грн.

Крім того встановлено, що 16.08.2019 року близько 11 год. ОСОБА_7 , діючи повторно з прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов на територію домоволодіння яке належить ОСОБА_11 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де впевнившись у відсутності сторонніх осіб шляхом розбиття скла вікна через утворений отвір незаконно проник у житловий будинок звідки таємно викрав: кошти в сумі 1000 грн., 1 кг мороженої риби карасів вартістю 25 грн. за один кілограм, 1 кг. мороженого м`яса свинини з кістками вартістю 115 грн. за один кілограм, 0,5 кг. мороженого шашлику зі свинини вартістю 170 грн. за один кілограм на суму 85 грн., 0,8 кг мороженого сала свинини вартістю 72 грн. за один кілограм на суму 67 грн. 60 коп., 1,5 кг мороженої свинячої ноги вартістю 45 грн. за один кілограм на суму 67 грн. 50 коп., пляшку горілки «Немирів особлива» об`ємом 0,5л. вартістю 95 грн. та пляшку горілки «Немирів особлива з перцем» об`ємом 0,5л. вартістю 100 грн. після чого із викраденим з місця події зник.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1555 грн. 10 коп.

Крім того встановлено, що 02.10.2019 року близько 16 год. ОСОБА_7 , діючи повторно з прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов на подвір`я домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де впевнившись у відсутності сторонніх осіб та шляхом вільного доступу, з подвір`я таємно викрав належний ОСОБА_12 дорожній велосипед марки "Україна" вартістю 600 грн., що знаходився у кімнаті спальні та після чого із викраденим з місця події зник.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

В зміненій апеляційній скарзі начальника Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить змінити вирок районного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині застосування ч.4 ст. 70 КК України.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання за даним вироком, призначене на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі та за вироком Ульяновського районного суду від 27.11.2019 року яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.
В іншій частині вирок Ульяновського району суду Кіровоградської області від 02.03.2020 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,оскільки він в суді першої інстанції свою вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що він дійсно вчинив кримінальні правопорушення зазначені в обвинувальному акті, які зачитав прокурор в ході судового засідання, від інших пояснень відмовився.
Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , поєднану з проникненням в житло.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який характеризується негативно, працездатний, раніше судимий 27.11.2019 року вироком Ульяновського районного суду за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Згідно ст.89 КК України судимість не знята та не погашена,обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинувідсутність обставин, що обтяжують покарання.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України.
При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для її виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно застосував вимоги ч.1 ст.70 КК України та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

В той же час, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону про кримінальних відповідальність при призначенні остаточного покарання шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Ульяновського районного суду від 27.11.2019 року.
Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» № 7 від 24.10.2003 року, у тих випадках, коли особа, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку у першій справі злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового та повного складання покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується окремо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2019 ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.
Інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, вчинені ним з 2018 року по 02.10.2019 тобто до ухвалення вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2019.
За таких обставин, враховуючи, що попереднім вироком обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому в даному випаду з урахуванням п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, оскаржуваний даний вирок і вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2019 року слід виконувати самостійно.

А тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що судом першої інстанціїдопущено неправильне застосування закону про кримінальних відповідальність.

В враховуючи наведене колегія судді приходить до висновку, про те, що вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2020 необхідно змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , задовольнивши частково апеляційну скаргу начальника Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу начальника Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2020 стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - призначити за сукупністю злочинів покарання у виді 4 років позбавлення волі.
У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України покарання за даним вироком у виді 4 років позбавлення волі та за вироком Ульяновського районного суду від 27.11.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України яким ОСОБА_7 засуджено до 5 років позбавлення волі та згідно ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.
У решті вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2020 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4