Справа № 344/1660/20
Провадження № 11-сс/4808/47/20
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

володільця майна ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000002 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.2 ст.204 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді як таку, що винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає що слідчий суддя частково задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту, не дотримався положень ч.1 ст.98, ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04.02.2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС в області ОСОБА_10 від 03.02.2020 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні 0000002 задовольнити у повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду справи адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Просить залишити ухвалу слідчого судді від 04.02.2020 року без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.02.2020 року клопотання слідчого задоволено частково. Накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено згідно протоколу огляду від 02.02.2020 року а саме: 10 поліетиленових бочок синього кольору місткістю 200 л кожна, повністю заповнених прозорою рідиною із різким запахом спирту; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору серійний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Samsung чорного кольору IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 ; грошові кошти наступним номіналом 24 куп`юри по 500 грн, 31 куп`юра по 200 грн, 28 куп`юр по 100 грн, 14 куп`юр по 50 грн, 3 куп`юри по 20 грн, 2 куп`юри по 10 грн, 2 куп`юри по 100 Євро, 3 куп`юри по 50 Євро, 1 куп`юра по 100 доларів США, 2 коп`юри по 50 доларів США, до проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз, або його скасування. В решті вимог клопотання відмовлено.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити;

- володілець майна та його захисник вважають, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необгрунтованою, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених положеннями ч. 2 ст. 131 КПК України, є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказані вимоги КПК України слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на транспортний засіб виконані.

Відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у вище згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він немає повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про підозру не було вручено ні власнику транспортного засобу ні особам, які згідно доручення, мають право розпоряджатись транспортним засобом.

Окрім цього, слід зауважити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненного кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках данного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Слідчим, не надано доказів того, що транспортний засіб марки Mersedes-benz Sprinter 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення, є засобом або знаряддям його вчинення, в чому саме полягає необхідність в накладенні арешту на нього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, яке виявлено та вилучено згідно протоколу огляду від 02.02.2020 року а саме: 10 поліетиленових бочок синього кольору місткістю 200 л кожна, повністю заповнених прозорою рідиною із різким запахом спирту; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору серійний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Samsung чорного кольору IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 ; грошові кошти наступним номіналом 24 куп`юри по 500 грн, 31 куп`юра по 200 грн, 28 куп`юр по 100 грн, 14 куп`юр по 50 грн, 3 куп`юри по 20 грн, 2 куп`юри по 10 грн, 2 куп`юри по 100 Євро, 3 куп`юри по 50 Євро, 1 куп`юра по 100 доларів США, 2 коп`юри по 50 доларів СШАз метою забезпечення збереження речового доказу, та відмовив в частині накладення арешту на автомобіль марки Mersedes-benz Sprinter 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, тому вимоги апеляційної скарги прокурора є безпідставними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення від 04.02.2020 р. про накладення арешту на майно слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в повній мірі дотримано вимоги кримінального та кримінального процесуального законодавства, тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04.02.2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376,170-173, 404, 405, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити - без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5