Справа № 643/8839/20
Провадження № 1-кс/643/2849/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002880 від 02.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002880 від 02.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 02.06.2020 до Московського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який є директором КП "Міський торговий ринок" про те, що 02.06.2020 близько 13:00 год, група невстановлених осіб, знаходячись на земельній ділянці з кадастровим номером :02:043:0079 яка розташована за адресою АДРЕСА_1 встановлюють на вказаній ділянці металеві контейнери в кількості близько 10 штук використовуючи вантажопідіймальний кран. ( ЖЄО 24406 від 02.06.2020)

Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення 01.01.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та у кримінальному провадженні №0002880 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, тобто самоправство.

03.01.2020 слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено огляд відритої ділянки місцевості біля адміністративної будівлі № 182 по проспекту Льва Ландау, 182 в ході якого було зафіксовано металеві контейнери в кількості 14 штук та виявлено та вилучено:

- транспортний засіб - вантажопідіймальний кран МАЗ з д.н.з НОМЕР_1 в кузові синього кольору.

В ході аналізу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:043:0079 площею 2,3029 призначена для будівництва та обслуговування об`єкту торговельного призначення на підставі рішення органу місцевого самоврядування, 32 сесії 7 скликання № 1896/19 від 18.12.2019 Харківської міської ради Харківської області. Крім того встановлено, що правокористувач даної земельної ділянки КП «Міський торговий ринок», код ЄРДПО: 41327291.

Аналізуючи рішення 32 сесії 7 скликання № 1896/10 від 18.12.2019 Харківської міської ради «Про надання земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів. Надання згоди на прийняття земельних ділянок у власність територіальної громади м. Харкова» було надано КП «Міський торговий ринок» в постійне користування земельну ділянку із земель територіальної громади м. Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови ( кадастровий номер :02:043:0079 ) площею 2,3029 га для будівництва та обслуговування об`єкту торговельного призначення по проспекту Льва Ландау,182 та встановлено строки будівництва до 21.12.2021.

Крім того було допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 який пояснив, що він являється директором КП «Міський торговий ринок» та приїхавши на земельну ділянку з кадастровим номером :02:043:0079 розташованої за адресою м. Харків проспекту Льва Ландау,182 встановив, як невстановлені особи вчиняють самоправницькі дії, а саме за допомогою вантажопідіймального крану МАЗ з д.н.з НОМЕР_1 встановлюють металеві контейнери на вказаній земельній ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні КП «Міський торговий ринок», тим самим перешкоджають вільному доступу на вказану земельну ділянку.

Згідно з базі даних АМТ автокран МАЗ 5337КС-3577 (автокран 10-20Т-с) синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
02.06.2020 року автокран МАЗ 5337КС-3577 (автокран 10-20Т-с) синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Крім того, повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направлені на їх знищення або переховування, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.
З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза втрати, відчужування, пошкодження, зміни або знищення майна, на яке необхідно накласти арешт та з метою забезпечення арешту майна, розгляд даного клопотання необхідно проводити без виклику осіб, у володінні та користуванні яких знаходиться таке майно, на підставі ч.2 ст.172 КПК України.
Оскільки, під час проведення досудового розслідування у слідчого достатньо об`єктивних підстав вважати, що вилучені кавові апарати, є предметом вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому будуть використані для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, є об`єктами кримінально протиправних дій, крім іншого, набуті кримінально протиправним шляхом.
Також, не застосування заходу - арешту зумовить труднощі в частинні встановлення істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, пошкоджене чи знищене.
Оскільки, вилучені предмети визнані речовими доказами, у подальшому стануть об`єктом дослідження ряду судових експертиз, висновки яких, будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та у подальшому будуть використані, як докази під час судового розгляду, з метою позбавлення можливості його знищення або переховування, слідчий просив клопотання задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, разом із клопотання надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом смс-повідомлення, яке було доставлене 03.06.2020.
В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.
Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002880 від 02.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження та за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: - транспортний засіб автокран МАЗ 5337КС-3577 (автокран 10-20Т-с) синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, який належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке було вилучене під час огляд місця події за адресою м. Харків, проспект Ювілейний 182.
Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб відповідальних за його зберігання покласти на орган досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1