ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/240/20 Головуючий І інстанції ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005296 від 25.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0005296 від 25.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України відмовлено.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0005296; постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучені речі та предмети (згідно протоколу огляду від 26.12.2019) під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Динамічний, 4.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що за результатами проведеного огляду отримана інформація про вчинення злочину була підтверджена та слідчим виявлено та вилучено відповідні речі та майно (згідно протоколу), які свідчать про незаконне виробництво спирту (підакцизного товару).
Слідчий суддя не врахував, що вилучене майно є речовим доказом та має суттєве саме доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки існують підстави вважати про незаконне походження та їх використання.
Крім цього, не доведення ризиків, які вказані у зазначеній ухвалі, як підстава для відмови у задоволенні клопотання, слідчим суддею необґрунтовано, оскільки необхідність накладення арешту вказаних предметів полягає у подальшому запобіганні можливості його приховування, псування, знищення, перетворення або відчуження.
Повернення тимчасово вилучених речей та предметів може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення всього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчиненні дії, направлені на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.
Також, посилання слідчого судді про відмову у наданні дозволу на проведення огляду за вказаною адресою не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відмовляючи у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0005296 від 25.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України, слідчий суддя виходив із тих обставин, що слідчий ОСОБА_8 03.01.2020 звернулася до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Динамічний, 4, у задоволенні якої ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 було відмовлено. Зважаючи, що слідчий суддя відмовила у задоволенні клопотання про проведення огляду за вищезазначеною адресою, слідчий суддя не може однозначно встановити чи законно було вилучено перелічене у клопотанні майно, на яке слідчий просить накласти арешт.
З таким висновком слідчого судді апеляційний суд погодитись не може, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0005296 від 25.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України.
Відповідно до витягу з ЄРДР від 25.12.2019 вбачається, що підставою для порушення кримінально провадження стали обставини, про те, що 25.12.2019 о 15-41 до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: м. Харків, вул. Букова, 20-Б, виявлено незаконне виробництво спирту.
В ході проведення огляду місця події від 20.12.2019 в присутності понятих за адресою: м. Харків, пров. Динамічний, 4, було виявлено та вилучено 250 паперових коробок, в кожній з яких знаходиться полімерний пакет з спиртовою рідиною, 40 полімерних пляшок об`ємом 10 літрів, наповнених спиртовою рідиною, 4 насоси, 3 фільтри, 4 спиртометри в тубах.
Вилучене майно постановою слідчого визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Старший слідчий у клопотанні про арешт майна зазначав, що звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні, про що йдеться в частині 2 статті 170 КПК України.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна від 27.12.2019 вважає, що є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене в ході огляду приміщення за адресою: м. Харків, пров. Динамічний, 4, майно має значення для кримінального провадження та може бути використане для доказування, оскільки воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можливо використати як доказ фактів та обставин, що досліджуються у ході досудового розслідування.
Судовим розглядом встановлено, що приміщення, у якому проводився 25.12.2019 огляд, належить ТОВ «Промресурс» та відповідно до договору оренди від 09/08-27 від 09.08.2019 було передано в оренду ФОП ОСОБА_10 .
Відповідно до пункту 2.1.3 зазначеного договору оренду збереження на складах, які орендуються, горючих, вибухових та наркотичних речовин категорично заборонено.
Як пояснив прокурор у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, огляд у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 проводився з дозволу його власника в особі директора ОСОБА_11 та був присутній представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 .
Також прокурор пояснив суду, що до теперішнього часу вилучене майно перебуває у органу досудового розслідування, з приводу його повернення після винесення ухвали слідчим суддею про відмову у задоволенні клопотання про його арешт, ніхто не звертався.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять даних щодо належності вилученого майна саме ФОП ОСОБА_10 , який до суду апеляційної інстанції не з`явився та не надав пояснення з цього приводу, при тому, що ОСОБА_10 був повідомлений належним чином про дату та час розгляду апеляційної скарги прокурора.
З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора, що вказане майно відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і має значення для забезпечення кримінального провадження № 0005296 від 25.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України, як предмети вчинення злочину та слугують доказами у справі. Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі, внаслідок того, що вилучене майно може бути відчужене, спотворене, чи взагалі знищене його володільцями.
Крім цього, колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно мотивував відмову у задоволенні клопотання наявністю ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про проведення огляду у вищезазначеному приміщенні, оскільки положення частини 1 статті 173 КПК України такою підстави для відмови у задоволенні клопотання арешт майна не містить.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим доведена необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження його на час досудового розслідування та з`ясування обставин вчинення злочину. Тому за наведених обставин судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події від 26.12.2019 за адресою: м. Харків, пров. Динамічний, 4, речі, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а також існують ризики того, що у разі не накладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.
Згідно частини 1 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Колегія суддів вважає, що арешт вказаного майна на даному етапі досудового розслідування, виправдовує втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що прокурором доведено існування таких обставин, а клопотання слідчого про арешт майна відповідає вищезазначеним нормам закону, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
З урахуванням встановлених обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.01.2020 скасувати та постановити нову.
Клопотання старшого слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1, про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0005296 від 25.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт на виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події від 26.12.2019 за адресою: м. Харків, пров. Динамічний, 4, речі, а саме: 250 паперових коробок, в кожній з яких знаходиться полімерний пакет з спиртовою рідиною, 40 полімерних пляшок об`ємом 10 літрів, наповнених спиртовою рідиною, 4 насоси, 3 фільтри, 4 спиртометри в тубах до вирішення справи по суті.
Виконання ухвали та визначення місця зберігання арештованого майна доручити слідчому.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: