Справа №295/2901/20
УХВАЛА
Іменем України

06.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся в рамках кримінального провадження №0000915 від 28.02.2020 із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на встановлення в ході досудового розслідування, що 28.02.2020 у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які перебували у м. Житомирі, виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло громадян у м. Житомирі.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в період часу з 13 год. 00 хв. до 13 год. 30 хв. цього ж дня під`їхали на автомобілі марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, до будинку АДРЕСА_1 , зайшли до під`їзду № 1 та підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 .

В подальшому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 , шляхом підбору ключа відкрили вхідні двері указаної квартири та з метою таємного викрадення чужого майна незаконно проникли до вказаної квартири у такий спосіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , оглянули вказану квартиру, де виявили та викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: браслет виготовлений із золота, 585 проби, вагою 2,84 г., вартістю 2 123 грн. 78 коп.

Далі ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, намагалися залишити приміщення квартири АДРЕСА_3 , проте були помічені свідко ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що їх дії викриті свідком, утримуючи при собі викрадене майно вибігли з вищевказаної квартири, після чого зникли з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групи осіб, шляхом проникнення у житло відкрито викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_9 чим заподіяли останній матеріальну шкоду на загальну суму 2 123 грн. 78 коп.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий за погодженням з прокурором вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий в обґрунтування вимог клопотання також додав, що підозрюваний проживає у м. Києві не за постійною адресою, не має стійких соціальних зв`язків та не має на утриманні неповнолітніх дітей. Вважає недоцільним застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, однак не заперечує щодо визначення слідчим суддею розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Прокурор як і слідчий, послався на відсутність постійного місця роботи та місця проживання ОСОБА_5 , міцних соціальних зв`язків, що підтверджує наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Просив визначити заставу у розмірі не менше 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт. Підозрюваний пояснив, що перебуває у цивільному шлюбі та винаймає квартиру у м. Києві по вул. Здолбунівській разом із цивільною дружиною, працює водієм таксі в м. Києві. Крім того, зазначив, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, розкаюється у скоєному та готовий відшкодувати збитки.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що у повідомленні про підозру є посилання на «повторність», хоча його підзахисний раніше не судимий. Крім того ОСОБА_5 має посвідку на проживання, співпрацює зі слідством, проживає із цивільною дружиною, добровільно з`явився до слідчого судді. Окремо звертав увагу на відсутність належного обґрунтування існування наведених у статті 177 КПК України ризиків, а також на наявність у матеріалах клопотання довідки, у який є фотографія іншої людини із прізвищем « ОСОБА_11 ». У зв`язку із цим просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання його підзахисного у м. Києві із застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, прокурор при обґрунтуванні необхідності обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається, зокрема, на здобуття вагомих доказів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, місця проживання останнього на території м. Житомира. Однак, обставини на які посилається прокурор, не є безумовною підставою, з точки зору процесуального закону, для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і враховуються слідчим суддею при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу в сукупності із іншими обставинами, передбаченими статтею 178 КПК України.

Як передбачає положення ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

Таким чином, на переконання слідчого судді, прокурор не довів наявність підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім. Зокрема, слідчим суддею звернуто увагу на відсутність судимостей ОСОБА_5 , а також на його самостійну явку до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За таких обставин в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, згідно положень ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положення ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 02 травня 2020 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_4 із 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин у понеділок, вівторок, середу, четвер, п`ятницю, а також у вихідні суботу, неділю, святкові дні, протягом строку тримання під домашнім арештом без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки на ОСОБА_5 покладено на строк до 02 травня 2020 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя