Справа № 478/722/20 Провадження № 1-кс/478/128/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2020 року. Слідчий суддя Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Казанківського відділення поліції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою, -
В С Т А Н О В И В:
До Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Казанківського відділення поліції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою.
Ознайомившись з поданою скаргою та додатками до неї, приходжу до висновку про необхідність повернення скарги заявнику з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу, при цьому, такий перелік осіб, які мають подавати скарги та рішення дії та бездіяльність, що підлягають оскарженню імперативно визначено положеннями ст.303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів скарги, яка подана до суду електронною поштою, на неї не накладено електронний підпис особи, що її подала, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка звернулася до слідчого судді та позбавляє суд можливості встановлення дійсності підпису заявника. При цьому, світлокопія підпису не є підтвердженням у повній мірі волевиявлення особи, а відсканована копія довіреності не може бути розцінена судом як належним чином завірена копія документу.
Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року за №30 (в редакції рішення Ради суддів України від 02.03.2018 року за №17), автором електронного документу є особа, що підписала електронний документ власним електронним цифровим підписом.
Електронний цифровий підпис - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в автоматизованій системі документообігу суду для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», накладенням електронного підпису завершується створення електронного документу.
За ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Згідно п.12, п 23 ч 1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.
Судом враховується, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання із боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Згідно п.1 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст.303, 304 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Казанківського відділення поліції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою, - повернути особі, яка її подала.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії.

Слідчий суддя: