Справа № 991/1816/19
Провадження № 11-сс/991/209/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 листопада 2019 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, повернуто заявнику.

Повертаючи скаргу слідчий суддя дійшов висновку про її непідсудність Вищому антикорупційному суду, оскільки жодної з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 листопада 2019 року та зобов`язання Вищого антикорупційного суду розглянути скаргу за вих. № 3518/15 від 15 листопада 2019 року на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України щодо не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей його заяви за вих. № 3499/12 від 12 листопада 2019 року про вчинене кримінальне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні судового рішення не врахував положення ст. 214 КПК України, відповідно до якого правоохоронні органи після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення, які він самостійно кваліфікував за ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27 КК України відносно службових осіб ТОВ «Київ Медіа» (керівник ОСОБА_6 ) і ТОВ «Сіті Ліфт» (керівник ОСОБА_7 ), були зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, при цьому відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Підсудність поданої ним скарги обґрунтував посиланням на положення пункту 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України. Також вважає, що слідчий суддя безпідставно та в порушення вимог ч. 3 ст. 214 КПК України провів особисте досудове розслідування з метою встановлення фактів відповідність осіб, щодо яких він просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки подана ним скарга та додані до неї матеріали не містить цих відомостей. В обґрунтування своїх доводів посилається також на практику Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, Київського апеляційного суду у аналогічних, на його думку, справах. Крім того, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді порушує його право на доступ до суду.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Встановленні судом першої та апеляційної інстанцій обставини.
12 листопада 2019 року в приймальню Національного антикорупційного бюро ОСОБА_5 подав на ім`я керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 заяву за вих. № 3499/12 про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 55 КПК України). У даній заяві ОСОБА_5 самостійно кваліфікував вчинення службовими особами ТОВ «Київ Медіа» (керівник ОСОБА_6 ) і ТОВ «Сіті Ліфт» (керівник ОСОБА_7 ) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27 КК України.

15 листопада 2019 року, ОСОБА_5 звернувся зі скаргою на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 до Вищого антикорупційного суду (вих. № 3518/15), в якій вказував, що його жодним способом не було повідомлено про внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяви, та просив суд зобов`язати керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 внести відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань згідно поданої ним заяви із зазначенням правової кваліфікації, а також надати йому належним чином завірені витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, повернуто заявнику.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, особу, яка подала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до частини 4 статті 214 КПК України відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2019 року в приймальню Національного антикорупційного бюро ОСОБА_5 подав на ім`я керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 заяву за вих. № 3499/12 про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 55 КПК України), У даній заяві ОСОБА_5 самостійно кваліфікував вчинення службовими особами ТОВ «Київ Медіа» (керівник ОСОБА_6 ) і ТОВ «Сіті Ліфт» (керівник ОСОБА_7 ) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27 КК України. Однак, ОСОБА_5 жодним способом не було повідомлено про внесення до ЄРДР відомостей на підставі його заяви.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст. 306 КПК України).

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Тобто, визначення підсудності кримінального провадження є важливою складовою забезпечення права особи на справедливий розгляд судом, встановленим законом.

Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18 вересня 2019 року, який набрав чинності 22 вересня 2019 року), підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом, як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», - якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

З доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 зазначено про вчинення службовими особами ТОВ «Київ Медіа» (керівник ОСОБА_6 ) і ТОВ «Сіті Ліфт» (керівник ОСОБА_7 ) кримінальних правопорушень, які він самостійно кваліфікував за ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27 КК України.

Однак, при кваліфікації дій суб`єктів кримінальних правопорушень за ст.ст. 191, 364-1 КК України, не було встановлено наявності умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки ТОВ «Київ Медіа» і ТОВ «Сіті Ліфт» не є ні державним органом, ні правоохоронним органом чи військовим формуванням, ні органом місцевого самоврядування, та не має у статутному капіталі частки державної або комунальної власності. Жодна із осіб, щодо яких ОСОБА_5 просить внести відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не відповідає вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. Умова, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України, відноситься до злочинів, передбачених ст.ст. 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України, однак зважаючи на зміст скарги зазначеним особам не інкримінуються злочини, передбаченими вказаними статтями.

Отже, скарга, подана ОСОБА_5 до Вищого антикорупційного суду не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника стосовно обов`язку органів досудового розслідування незалежно від територіальної юрисдикції органу досудового розслідування виконувати вимоги ст. 214 КПК України, однак за відсутністю підстав вважати, що кримінальні правопорушення, за якими скаржник попередньо кваліфікував дії названих ним суб`єктів цих кримінальних правопорушень, відносяться до підсудності Вищого антикорупційного суду, тому і судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у цих кримінальних провадженнях, не повинний здійснюватися слідчими суддями Вищого антикорупційного суду. Така скарга має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

При цьому, колегія суду не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Посилання ОСОБА_5 на те, що слідчий суддя провів особисте досудове розслідування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в оскаржуваній ухвалі слідчого судді не зазначено про здійснення ним запитів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань чи здійснення ним інших слідчих чи розшукових дій щодо встановлення інформації про засновників ТОВ «Київ Медіа» і ТОВ «Сіті Ліфт». Вказане не можна розцінювати як проведення самостійного досудового розслідування слідчим суддею, це є дії щодо перевірки й оцінки відомостей, зазначених у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, з метою визначення підсудності поданої скарги Вищому антикорупційному суду.

Крім того, посилання особи, якою подано апеляційну скаргу, на рішення (ухвали) інших апеляційних судів колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вони не є джерелом права.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді Вищого антикорупційного суду про те, що скарга ОСОБА_5 не підсудна Вищому антикорупційному суду.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 303, 304, 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 листопада 2019 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3