КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ТОВ «Іновейшин Груп», на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року,

за участі: адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , накладено арешт, із забороною відчуження, на нежитлову будівлю (літ. Т) загальною площею 2823,8 кв.м по вул. Закревського, 22 в м. Києві, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин Груп».

Не погоджуючись таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ТОВ «Іновейшин Груп» подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.
Щодо строку апеляційного оскарження адвокат зазначає, що ухвалу слідчого судді від 15 жовтня 2019 року постановлено без виклику представника ТОВ «Іновейшин Груп», копію ухвали отримано 28 листопада 2019 року, апеляційну скаргу подано 02 грудня 2019 року.
Мотивуючи доводи викладені в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не містить належного обґрунтування встановлених судом обставин, з яких він дійшов висновків, що вказана нежитлова будівля, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин Груп» відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На думку адвоката ОСОБА_5 , зміст оскаржуваної ухвали з формальною вказівкою лише на наявність в матеріалах кримінального провадження постанови про визнання майна речовим доказом не доводить наявності, визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, підстав для накладення арешту.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання йому завчасно повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Оскільки клопотання слідчого про арешт майна розглянуто слідчим суддею без участіТОВ «Іновейшин Груп», копію ухвали отримано представником товариства 28 листопада 2019 року, що не спростовується матеріалами провадження, апеляційну скаргу подано 02 грудня 2019 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Деснянським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 вересня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , будучи службовою особою директором ТОВ «БАЗІС-АВТО», зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе і третіх осіб, умисно вчинив дії, що призвели до стійкої фінансової неплатоспроможності ТОВ «БАЗІС-АВТО» та завдали матеріальної шкоди ТОВ «ЄВРОПА-АВТО» на суму, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімуму доходів громадян.
11 жовтня 2019 року старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Деснянського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту, із забороною розпорядження, відчуження та користування, на об`єкт нежитлової будівлі (літ. Т) загальною площею 2 823, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 22, та належить ТОВ «Іновейшин Груп».

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року вказане клопотання задоволено.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесеного в межах кримінального провадження № 0000205, про накладення арешту на нежитлову будівлю (літ. Т) загальною площею 2823,8 кв.м по вул. Закревського, 22 в м. Києві, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин Груп», з позбавленням права відчуження, слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання, прийшов до висновку, що зазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, на нього необхідно накласти арешт.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94,132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається із наданих прокурором до клопотання матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке внесено в ЄРДР 20 вересня 2019 року, проте, не зрозуміло з наданого витягу, які незаконні дії вчинено ТОВ «Іновейшин гру» у кримінальному провадженні № 0000205 та на підставі яких відомостей відкрито вказане кримінальне провадження.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що нежитлова будівля (літ. Т) загальною площею 2823,8 кв.м по вул. Закревського, 22 в м. Києві, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин Груп» набута кримінально-протиправним шляхом або отримана юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, що свідчить про формальність винесеної постанови старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 07 жовтня 2019 року про зазначеної будівлі речовим доказам.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для зазначеного товариства.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді про накладення арешту на нежитлову будівлю (літ. Т) загальною площею 2823,8 кв.м по вул. Закревського, 22 в м. Києві, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин Груп», підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ТОВ «Іновейшин Груп», строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, тазадовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_7 , накладено арешт з забороною відчуження на нежитлову будівлю (літТ) загальною площею 2823,8 кв.м по вул. Закревського, 22 в м. Києві, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин гру», - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , про накладення арешту на нежитлову будівлю (літТ) загальною площею 2823,8 кв.м по вул. Закревського, 22 в м. Києві, яка належить на праві власності ТОВ «Іновейшин гру», - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6868/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1