Справа № 567/263/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

перекладача потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000415 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
У період часу із 12.11.2019 р. до 18.11.2019 р., точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи з метою проведення ремонтних робіт у кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку Національного університету «Острозька академія», що за адресою: м.Острог, проспект Незалежності, 5 Рівненської області, яка була надана для проживання іноземній студентці Національного університету «Острозька академія» громадянці КНР ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи таємно, скориставшись відсутністю власника майна та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з полиці відкритої шафи в зазначеній кімнаті, здійсним крадіжку мобільного телефону «іРhone 5s 16Gb» ІМЕІ: НОМЕР_2 , темно сірого кольору вартістю 1766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн. 67 коп. та ноутбуку марки «Mack Book Air 13» сірого кольору вартістю 10 549 (десять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 33коп., які належать ОСОБА_4 та поклав їх собі за одяг.

В подальшому ОСОБА_6 виконавши роботу, залишив кімнату №210 разом з викраденими речами, отримавши можливість володіти та розпоряджатись викраденими ноутбуком та мобільним телефоном, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 12 316 (дванадцять тисяч триста шістнадцять) грн.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

26 березня 2020 р. між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , з участю перекладача ОСОБА_5 , укладено угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 27.02.2020 р., обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., окрім того обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язується до 26 квітня 2020 р. відшкодувати потерпілій ОСОБА_4 шкоду, завдану внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у сумі, що еквівалентна 150 (сто п`ятдесят) доларів США.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду. Зазначив, що здатен реально виконати визначене в угоді покарання та відшкодувати потерпілій шкоду у строки та розмірі, які визначені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала угоду про примирення із обвинуваченим, просила її затвердити та пояснила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Зазначила, що викрадені у неї речі їй повернуто. Будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру, окрім визначених в угоді, до обвинуваченого не має.

Прокурор не заперечила щодо затвердження угоди від 26.03.2020 р. про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.185 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України з призначенням узгодженої між потерпілою та обвинуваченим міри покарання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових товарознавчих експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 2826,18 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Затвердити угоду про примирення, укладену 26.03.2020 р. між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000415.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 2826,18 грн.
Речові докази : мобільний телефон «іРhone 5s 16Gb» та ноутбук марки «Mack Book Air 13», які передані потерпілій ОСОБА_4 згідно збережної розписки - вважати повернутими ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1