ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: № 510073-01
Номер провадження: 21-з/819/15/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: роз`яснення судового рішення
УХВАЛА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Апеляційного суду Херсонського області від 05 грудня 2002 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Апеляційного суду Херсонського області від 05 грудня 2002 року ОСОБА_6 визнано винувати у вчиненні злочинів, передбачених ст. 93 п.п. «а», «г», «и» КК України ( в ред. 1960 року) та ч.1 ст. 263 КК України, призначено покарання за ст. 93 п.п. «а», «г», «и» КК України у виді довічного позбавлення волі с конфіскацією всього майна, яке належить засудженому, за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 42 КК України ( в ред. 1960 року) за сукупністю злочинів, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи з конфіскацією майна, яке належить засудженому.
Засуджений ОСОБА_6 подав заяву, в якій просить роз`яснити йому вирок Апеляційного суду Херсонської області від 05.12.2002 року.
Просить роз`яснити, чи можна вважати вирок від 05.12.2002 року відносно нього законним, якщо його виніс фактично незаконний склад суду, зважаючи на те, що суддя ОСОБА_10 складав присягу в квітні 1990 року, тобто приймав присягу судді СРСР, а суддя ОСОБА_11 склав присягу 17.04.1994 року, тобто до прийняття Конституції України.
Також вказує, що йому незрозуміло, чому призначаючи йому покарання у виді довічного позбавлення волі, суд не розглядає відомості щодо кожного підсудного, не персоніфікує відповідальність, а колективізує вину, вказуючи, що злочин вчинено групою осіб.
Саме колективною виною обґрунтовує призначення покарання у виді довічного позбавлення волі та робить висновок про неможливість призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Під час судового засідання ОСОБА_6 подав доповнення до заяви, в яких просить роз`яснити мотиви з яких суд не прийняв до уваги його свідчення про відсутність умислу на вбивство потерпілого.
Також просить пояснити чому суд кваліфікував його дії за КК України в редакції 1960 року, тоді як в силу положень ч.1 ст. 5 КК України до нього мали бути застосовані норми КК України в редакції 2001 року.
Засуджений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 підтримали заяву.
Прокурор не погодився із доводами заявника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи заяви, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Положеннями ч.1 ст.380 КПК України передбачено, що у разі незрозумілості судового рішення, суд, який його ухвалив, за відповідною заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Отже, роз`ясненню підлягає суть ухваленого рішення, а не мотиви та підстави його прийняття.
Зі змісту вироку Апеляційного суду Херсонського області від 05 грудня 2002 року вбачається, що він ухвалений з додержанням вимог, передбачених ст.379 КПК України в редакції 1960 року, з посиланням на норми чинного кримінально-процесуального закону, викладений чіткими, зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.
Мотивувальна частина вироку має чітку структуру та відповідає вимогам КПК, викладена загальновживаними словами, які не викликають суперечностей щодо їхнього тлумачення, містять чіткий і зрозумілий характер. В ній зазначено встановлені судом обставини з посиланням на докази; мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку, і положення закону, якими він керувався.
Правильність висновків Апеляційного суду Херсонської області викладених у вироку від 05.12.2002 року щодо доведеності винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання перевірені у касаційному порядку Верховним Судом України з постановленням ухвали від 03.06.2003 року.
Доводи ОСОБА_6 , викладені в його заяві про роз`яснення вироку, в цілому зводяться до незгоди із судовим рішенням, в тому числі щодо мотивів суду, які слугували підставами для призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі, кваліфікації його дій.
Проте поставлені заявником питання не підлягають вирішенню у порядку ст. 380 КПК України, та не є підставою для роз`яснення судового рішення.
Тлумачення норми закону, що регулює дію закону України про кримінальну відповідальність у часі, не може бути здійснено шляхом роз`яснення вироку.
Не є підставою для роз`яснення вироку і порушені заявником питання прийняття суддями присяги.
Виклад мотивувальної частини вироку іншим чином, ніж як це здійснено судом, який його ухвалив, є втручанням у зміст судового рішення та не може бути здійснено у порядку, визначеному ст.380 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення заяви відсутні.
Керуючись ст.380 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Апеляційного суду Херсонського області від 05 грудня 2002 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3