Справа № 466/5817/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/811/29/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ч.1 ст. 115 КК України до десяти років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді десяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 12 лютого 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, Закону України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 12 лютого 2016 року по дату набрання вироком законної сили у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 06 лютого 2016 року, близько 05:00 год., перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло чи інше володіння особи, діючи з корисливих мотивів, шляхом розбиття вікна храму Успення Пресвятої Богородиці, проник в приміщення, звідки таємно викрав генератор світло-червоного кольору вартістю 3300 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 , 09 лютого 2016 року, близько 12:30 год., маючи умисел на вчинення умисного вбивства, перебуваючи на території ділянки № 102 кооперативно-садівничого товариства «Лісове», урочище «Збоїще» у м. Львові, діючи на ґрунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин, розуміючи характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_12 , наніс два удари ножем по тулубу останньої справа, після чого взяв до рук дерев`яну палицю та наніс нею множинні удари потерпілій по голові, тулубу, кінцівках. Згідно висновку експерта №17/16 від 15 березня 2016 року, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_12 поєднану травму у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку важкого ступеня, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, перелому 10-го ребра справа, перелому правої ліктьової кістки, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ран поперекової ділянки справа, проникаючих в черевну порожнину з ушкодженням стінки 12-палої кишки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, множинних ран голови, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 померла.

Крім цього, ОСОБА_6 , 09 лютого 2016 року, близько 12:50 год., перебуваючи на території ділянки №102 кооперативно-садівничого товариства «Лісове», урочище «Збоїще» у м. Львові, діючи умисно, повторно та керуючись корисливим мотивом, який виник після вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , з метою протиправного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів майном останньої, а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа», в якому знаходилась СІМ-карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 вартістю 500 грн., золотою каблучкою вартістю 1000 грн. та грошовими коштами в сумі 500 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, а не згідний з призначеним йому занадто суворим покаранням за ч.1 ст. 115 КК України у виді десяти років позбавлення волі.

Вважає, що місцевим судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та сприяння як на досудовому, так і під час судового слідства; його вік та характеризуючи дані, сімейний стан.

Наголошує, що його дружина важко хвора і потребує допомоги та догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просять пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 115 КК України, виступ представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.
Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню суспільної небезпеки та даним про особу винного.
Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , зокрема, за ч.1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, зазначивши це в мотивувальній частині вироку.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст. 65, 70 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з цього приводу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4