У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на бездіяльність процесуальних прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 в резонансному рейдерському пограбуванні ОЗГ майна потерпілих у м. Ужгороді (в порядку ч.2 ст. 306 КПК України), -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність процесуальних прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 в резонансному рейдерському пограбуванні ОЗГ майна потерпілих у м. Ужгороді (в порядку ч.2 ст. 306 КПК України).
Дослідивши скаргу та додані до такої матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Зі змісту скарги вбачається, що заявник звернувся з вимогами до слідчого судді, а саме:
визнати бездіяльність прокурора Закарпатської області ОСОБА_5 стосовно - умисного невиконання прокуратурою Закарпатської області ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2019 р. в справі № 308/9810/18 та відсутності постанови на 12 клопотання в порядку ст. 220 КПК України представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 .
Зобовязати прокурора Закарпатської області виконати вимоги ст. 220 КПК України належним чином розглянути клопотання адвоката ОСОБА_2 від 24 квітня 2020 року та винести вмотивовану постанову, а також надати потерпілим та адвокату витяги із ЄРДР та можливість ознайомитись із матеріалами досудового слідства.
Скасувати постанову слідчого від 06 квітня 2020 року про виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 під номером ЄРДР № 0000090, так як виділення матеріалів кримінального провадження без встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, без зазначення всіх Семи співучасників пограбування ат рейдерства призведе до уникнення від покарання осіб винних незаконному заволодінні спільного нерухомого майна потерпілих вартістю 16 мільйонів 400 тисяч гривень.
Зобов`язати вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати Прокурора Закарпатської області ОСОБА_5 врахувати вимоги ст. 219 КПК України та зобов`язати прокуратуру Закарпатської області підписати підозри та обвинувальні акти всім семи членам організованно- злочинної групи рейдерів: керівнику і організатору ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.08.1995 р. Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області); приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ; приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ; державному реєстратору Ужгородської міської ради ОСОБА_11 ; приватному експерту «Експертний центр» ОСОБА_12 .
Встановити граничний двохмісячний термін для виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивного завершення розслідування справи та прийняття остаточних процесуальних рішень з направленням матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000023 до Ужгородського міськрайонного суду.
Зобов`язати процесуального прокурора та слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2012 року № 1104.
З метою належної охорони та збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні для збереження пограбованого та захопленого приватного майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції, на підставі оригіналів належних і допустимих доказів на приватне майно потерпілих зобов`язати слідчого разом із державними судовими виконавцями в рамках виконавчих проваджень за рішенням суду передати на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .
Дана скарга в частині вимог заявника, щодо: скасування постанови слідчого від 06 квітня 2020 року про виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 під номером ЄРДР № 0000090, так як виділення матеріалів кримінального провадження без встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, без зазначення всіх Семи співучасників пограбування та рейдерства призведе до уникнення від покарання осіб винних незаконному заволодінні спільного нерухомого майна потерпілих вартістю 16 мільйонів 400 тисяч гривень; зобов`язання Прокурора Закарпатської області ОСОБА_5 вчинити певну дію у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, тобтозобов`язати прокуратуру Закарпатської області підписати підозри та обвинувальні акти всім семи членам організованно- злочинної групи рейдерів: керівнику і організатору ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.08.1995 р. Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області); приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ; приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ; державному реєстратору Ужгородської міської ради ОСОБА_11 ; приватному експерту «Експертний центр» ОСОБА_12 ; встановити граничний двохмісячний термін для виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивного завершення розслідування справи та прийняття остаточних процесуальних рішень з направленням матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000023 до Ужгородського міськрайонного суду; зобов`язання процесуального прокурора та слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2012 року № 1104; з метою належної охорони та збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні для збереження пограбованого та захопленого приватного майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції, на підставі оригіналів належних і допустимих доказів на приватне майно потерпілих - зобов`язати слідчого разом із державними судовими виконавцями в рамках виконавчих проваджень за рішенням суду передати на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , не є предметом розгляду в межах передбачених ст. 303 КПК України.
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування віднесено до повноважень слідчого судді та урегульовано главою 26 КПК України, якою чітко встановлені межі розгляду та вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг. Також кримінально-процесуальним законом встановлені певні процедури оскарження, дотримання яких є обов`язковим.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Як вбачається з прохальної частини скарги перед слідчим суддею порушується питання, зокрема, про скасування постанови слідчого від 06 квітня 2020 року про виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 під номером ЄРДР № 0000090, так як виділення матеріалів кримінального провадження без встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, без зазначення всіх Семи співучасників пограбування та рейдерства призведе до уникнення від покарання осіб винних незаконному заволодінні спільного нерухомого майна потерпілих вартістю 16 мільйонів 400 тисяч гривень.
Перелік рішень, дій, чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначені ст. 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правиламистатей 314-316цього Кодексу.
Статтею 303 КПК України не передбачена можливість оскарження постанови про виділення матеріалів досудового розслідування.
Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 217 КПК України, рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене.
Крім цього, слідчий суддя констатує, що вимоги заявника про зобов`язання процесуального прокурора та слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2012 року № 1104 не є предметом розгляду в межах передбачених ст. 303 КПК України.
Крім того, порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них визначено в ст.100 КПК України, безпосередньо п.6ст.100 КПК України зазначає, що «Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення…зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрат по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю…. 1). Повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2). Передаються за письмовою згодою власників, а в разі їх відсутності за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3). Знищуються за письмовою згодою власника, а в разі його відсутності за рішенням слідчого судді, суду….; 4). Передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду….». ч.7 ст.100 КПК України вказує, що «У випадках, передбачених п.2-4 частини шостої цієї статті, слідчий, за погодженням з прокурором або прокурор звертаються з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, …….яке розглядається згідно ст.171-173 цього Кодексу».
Таким чином ст.100 КПК України надає право слідчому судді для вирішення питання про долю речових доказів тільки для їх реалізації, знищення, чи технологічної переробки і ніяким чином не для повернення чи передачі власнику.
Як вбачається з прохальної частини скарги перед слідчим суддею порушується питання, зокрема, про: зобов`язання прокуратури Закарпатської області підписати підозри та обвинувальні акти всім членам організованно- злочинної групи рейдерів; зобов`язання процесуального прокурора та слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна; з метою належної охорони та збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні для збереження пограбованого та захопленого приватного майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції, на підставі оригіналів належних і допустимих доказів на приватне майно потерпілих - зобов`язати слідчого разом із державними судовими виконавцями в рамках виконавчих проваджень за рішенням суду передати на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .
Разом з тим, з поданого до суду клопотання не вбачається, що заявник оскаржує рішення, дії чи бездіяльність, перелік яких встановлено ст. 303 КПК України. Отже, із викладеного слідує, що у скарзі порушені перед слідчим суддею питання, які не відносяться до повноважень слідчого судді, не входить до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.
При цьому, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого або ж прокурора приймати конкретні рішення у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, оскільки слідчий та прокурор є незалежними у своїй процесуальній діяльності та ніхто не має права втручатися у їх діяльність, окрім випадків, передбачених ст. ст. 36, 40, 303 КПК України.
Крім того, як вбачається з прохальної частини скарги перед слідчим суддею порушується питання, зокрема, про встановлення граничного двохмісячного терміну для виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивного завершення розслідування справи та прийняття остаточних процесуальних рішень з направленням матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000023 до Ужгородського міськрайонного суду.
При цьому, за змістом ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.
Отже, кримінально-процесуальним законом визначена процедура оскарження недотримання розумних строків шляхом звернення до прокурора, а не до слідчого судді, і лише у тому випадку, якщо прокурором буде прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, у суб`єкта звернення виникає право в порядку, передбаченому п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України звернутися до слідчого судді з відповідною скаргою.
Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя уповноважений лише розглядати скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, або може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. В той же час заявник звертається до слідчого судді з клопотанням про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні.
Отже, без дотримання процедури оскарження недотримання розумних строків шляхом звернення до прокурора, а не до слідчого судді, скарга не може бути прийнята слідчим суддею.
З огляду на викладене, на теперішній час відсутній предмет розгляду, за наслідками якого слідчий суддя може постановити ухвалу про відкриття провадження, а безпідставне вирішення питання щодо відкриття провадження за такою скаргою за відсутності предмету оскарження є порушенням правової визначеності.
Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченого цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадження.
Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Частина 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Частиною 6 цієї статті визначено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Відповідно до положень ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Згідно частини 2 цієї статті будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Системний аналіз ст.ст. 28, 113, 114 КПК України в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, ст.ст.7, 9, 131, 132, 303, 306, 307 КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для конкретних процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.
При цьому при вирішенні клопотання необхідно виходити із недопустимості порушення процесуальної самостійності слідчого, прокурора, що передбачені ч.1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України. Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ч.6 ст.28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію один одного.
Отже предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч.6 ст.28 та ст.114 КПК України можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їх проведення раніше було прийняте стороною обвинувачення.
Наведене вище узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, який знайшов відображення у постанові від 16.05.2019 за №761/20985/18 (провадження №51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Отже, із викладеного слідує, що у цій частині скарги, порушене перед слідчим суддею питання, яке не відносяться до повноважень слідчого судді, не входить до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що за поданою скаргою в цій частині слід відмовити у відкритті провадження.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження в частині скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на бездіяльність процесуальних прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 в резонансному рейдерському пограбуванні ОЗГ майна потерпілих у м. Ужгороді (в порядку ч.2 ст. 306 КПК України) про:

-скасування постанови слідчого від 06 квітня 2020 року про виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 під номером ЄРДР № 0000090, так як виділення матеріалів кримінального провадження без встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, без зазначення всіх Семи співучасників пограбування та рейдерства призведе до уникнення від покарання осіб винних незаконному заволодінні спільного нерухомого майна потерпілих вартістю 16 мільйонів 400 тисяч гривень ;
-зобов`язання Прокурора Закарпатської області ОСОБА_5 вчинити певну дію, тобто зобов`язати прокуратуру Закарпатської області підписати підозри та обвинувальні акти всім семи членам організованно- злочинної групи рейдерів: керівнику і організатору ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.08.1995 р. Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області); приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9 ; приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ; державному реєстратору Ужгородської міської ради ОСОБА_11 ; приватному експерту «Експертний центр» ОСОБА_12 ;
-встановити граничний двохмісячний термін для виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивного завершення розслідування справи та прийняття остаточних процесуальних рішень з направленням матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000023 до Ужгородського міськрайонного суду;
-зобов`язання процесуального прокурора та слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2012 року № 1104;
-з метою належної охорони та збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні для збереження пограбованого та захопленого приватного майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції, на підставі оригіналів належних і допустимих доказів на приватне майно потерпілих - зобов`язати слідчого разом із державними судовими виконавцями в рамках виконавчих проваджень за рішенням суду передати на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала слідчого судді в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1