Справа № 455/1690/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/241/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000503 від 18.09.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого водієм пожежником Стрілківської пожежної команди Старосамбірського району Львівської області, раніше несудимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , непрацюючого, раніше несудимого,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, уродженця та жителя АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , непрацюючого, раніше несудимого, за ч. 2 ст. 185 КК України,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс»,
на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановлено ОСОБА_10 іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України; ОСОБА_9 визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановлено ОСОБА_9 іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України; ОСОБА_8 визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановлено ОСОБА_8 іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України; ОСОБА_7 визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановлено ОСОБА_7 іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній особисте зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави солідарно в рівних частках процесуальні витрати за проведення судових експертиз № 9/637 від 15.11.2018 року, № 3/1091 від 21.10.2018 року, № 3/1092 від 13.11.2018 року в сумі 6 435,00 грн.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 солідарно в рівних частках на користь ТОВ «Прикарпатзахідтранс» - 35 (тридцять п`ять тисяч) 315, 10 грн. заподіяної майнової шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання речових доказів у справі.
За вироком суду ОСОБА_10 13 вересня 2018 року, приблизно о 02 год. 00 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, використовуючи попередньо виявлену ними незаконну врізку в районі 251 км, ділянки 43, траси 1 нафтопродуктопроводу ТОВ «Прикарпатзахідтранс», який проходить неподалік с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, діючи спільно, під`єднали шланг до пластикової труби з прикріпленим краном (місця відводу незаконної врізки), а інший кінець шлангу почергово поміщали у резервуари, зокрема, 5 металевих бочок ємністю 200 л кожна, 3 пластмасові каністри ємністю 20 л кожна та одну пластмасову каністру ємністю 30 л, наповнювали їх дизельним паливом Євро Сорт С клас 5 (ДТ-Л-К5). Всього викрали 1 090 л дизельного палива, чим спричинили шкоду ТОВ «Прикарпатзахідтранс» на суму 31 882 грн.
В подальшому, 18 вересня 2018 року вказане дизельне пальне було добровільно видано ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 працівникам поліції, а 30 л викраденого дизпалива ОСОБА_7 використано для власних потреб.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб вчинили таємне викрадення чужого майна -крадіжку, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, 18 вересня 2018 року, приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, використовуючи попередньо виявлену ними незаконну врізку в районі 251 км, ділянки 43, траси 1 нафтопродуктопроводу ТОВ «Прикарпатзахідтранс», який проходить неподалік с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області, діючи спільно, повторно, під`єднали шланг до пластикової труби з прикріпленим краном (місця відводу незаконної врізки), а інший кінець шлангу почергово поміщали у резервуари та наповнювали їх дизельним паливом Євро Сорт С клас 5 (ДТ-Л-К5), заповнивши ним 3 металеві бочки ємністю 200 л кожна, загальною ємністю 600 л та 24 полімерні каністри різної ємності, загальною ємністю 500 л, всього викравши дизельного палива 1 392 л, чим спричинили шкоду ТОВ «Прикарпатзахідтранс» на суму 40 716 грн.
Після чого частину заповнених каністр та 3 (три) металеві бочки помістили в автомобіль марки «Фіат Скудо» р.н.з. НОМЕР_1 , яким намагалися вивезти викрадене пальне з місця події, решту полімерних каністр перенесли з лісового масиву до дороги, однак були виявлені працівниками охоронної фірми «Хазард».
В сукупності 13 вересня 2018 року та 18 вересня 2018 року ОСОБА_10 за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з нафтопродуктопроводу, що належить ТОВ «Прикарпатзахідтранс», було викрадено 2 482 л дизельного палива, вартістю за 1 л якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 29,25 грн., у зв`язку з чим ТОВ «Прикарпатзахідтранс» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 72 599 грн.
Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст.185 КК України.
Не погоджуючись з таким вироком, потерпілий (цивільний позивач) подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини провадження, кваліфікацію дій обвинувачених, вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню внаслідок м`якості, тобто через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції. Вважає, що призначене судом покарання, хоча і не виходить за межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Судом необґрунтовано віднесено до обставин, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, адже лише під тиском неспростовних доказів, обвинувачені зізналися у вчиненні другого епізоду крадіжки, який мав місце 13 вересня 2018 року. А така пом`якшуюча обставина, як добровільне відшкодування шкоди, безпідставно застосована судом до обвинувачених, адже невідшкодованою, в тому числі на момент подання апеляційної скарги, залишається шкода в сумі 35 315 грн 10 коп.
Апеляційна скарга не містить доводів у частині, що стосується вирішення цивільного позову оскаржуваним вироком.
Захисниками обвинувачених подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому такі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін. Посилаються на те, що при ухваленні вироку, призначаючи обвинуваченим покарання, суд не вийшов за межі санкції статті КК України, за якими обвинувачені притягнуті до кримінальної відповідальності, відтак твердження цивільного позивача про м`яке покарання не відповідають дійсності.
До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції від особи, яка подала апеляційну скаргу надійшло клопотання, в якому вона просить слухати справу за відсутності їхнього представника.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи обвинувачених та їх захисників на підтримання оскаржуваного вироку та заперечення поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно з вимогами статті 75 КК України для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого, а й обставини, що пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення.
При цьому, пом`якшуючі обставини чи їх сукупність мають перебувати в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час скоєння злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Згадані положення наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Вказані вимоги закону під час призначення покарання обвинуваченим судом першої інстанції дотримано.
Так, при призначенні покарання відповідно до вимог статті 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинувачених, які позитивно характеризуються за місцем проживання, раніше не судимі, на наркологічному та психіатричному обліку не перебувають, мають на утриманні неповнолітніх дітей ( ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також пом`якшуючі покарання обставини, яким в даному випадку є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачені із самого початку визнавали свою вину у вчиненому, в ході досудового розслідування значна частина викраденого повернута його власнику, а також частково відшкодована сума збитків за пред`явленим цивільним позовом, який суд під час ухвалення вироку задоволений частково, і у цій частині вирок не оскаржується. Доводи апеляційної скарги про необґрунтоване віднесення до обставин, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Щодо часткового відшкодування шкоди, такий довід скарги не може бути єдиним і достатнім для її задоволення, адже питання відшкодування збитків у повному обсязі може бути вирішено на стадії виконання вироку, у порядку передбаченому законодавством.

Отже, призначене судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки, тобто у розмірі в межах санкції, однак ближче до його максимального розміру, та яке є найбільш тяжким в межах альтернативних видів покарання, передбачених санкцією цієї статті, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Оскільки в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного вироку, такий, на переконання колегії суддів, є обґрунтованим, оскільки висновки суду, наведені у ньому, належним чином мотивовані.

У зв`язку з цим такий вирок підлягає залишенню в силі, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4