Справа № 477/2993/19
Провадження у справі № 1-кп/477/292/19
У Х В А Л А
13 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі, головуючої судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_4 ,

у підготовчому, відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0001129 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

05 грудня 2019 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Того ж дня колегією суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області вирішено питання про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, його захисник та потерпілий проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку учасників судового провадження, щодо питань передбачених п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для закриття провадження у випадках, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності вимогам цього Кодексу, направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності, не вбачається, і вважає, що є підстави для призначення судового розгляду.

Вирішуючи питання, щодо призначення судового розгляду, на підставі п.5 ч.3 ст.314 КПК України, відповідно до вимог ч.2 ст.315 КПК України, колегія суддів вважає необхідним призначити судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області, за участю обвинуваченого, прокурора, потерпілого, захисника обвинуваченого.

В ході підготовчого судового засідання надійшло клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого, мотивоване наявністю ризиків переховування обвинуваченого від суду, знищення, приховування чи спотворення будь-яких із речей, що мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконним впливом на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, та вчинення інших злочинів. На доведеність вказаних ризиків, прокурор посилається на те, що обвинувачений є раніше судимим, в тому числі за корисливі злочини, і знову вчинив корисливий, особливо тяжкий злочин. Вказує, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Обвинувачений та його захисник проти даного клопотання заперечували, пославшись на можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема захисник вважає, що запобігти заявленим прокурором ризикам можливо у спосіб застосування такого запобіжного заходу. Зазначає, що обвинувачений проживає з батьками та цивільною дружиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, а тому не переховуватиметься від суду.

Потерпілий просив клопотання прокурора задовольнити.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, щодо обвинувачених. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурор заявляє про наявність ризиків, що передбачені п.п. 1,2,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ризики переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, знищення, приховування чи спотворення речей, що мають значення для встановлення всіх обставин справи, незаконно впливати на свідків та потерпілого, та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.
Отже, усвідомлюючи можливість покарання у разі встановлення вини обвинуваченого, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом.
Окрім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини, серед них і корисливий із застосуванням насильства. Маючи не погашену та не зняту судимість, знову обвинувачується у скоєнні корисливого, особливо тяжкого злочину із застосуванням насилля. До затримання офіційного місця роботи, чи інших законних джерел доходу не мав.
Щодо інших заявлених ризиків, то прокурором доказів щодо можливого приховування чи спотворення речей, яких саме не зазначено та доказів щодо можливого незаконного впливу на свідків та потерпілого, також не надано.
В той же час, приймаючи до уваги доведеність наведених прокурором ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то дійсно тяжкість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 та міри покарання, передбаченої за даним обвинуваченням у разі визнання судом обвинуваченого винним, можливого скоєння нових злочинів обвинуваченим, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі корисливі злочини, серед яких із застосуванням насильства, колегія суддів дійшла висновку, що застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданою мірою та необхідною для запобігання заявленим ризикам і в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Стосовно посилання обвинуваченого та захисника про існування міцних соціальних зв`язків, зокрема проживання ОСОБА_5 із сім`єю (батьками та цивільною дружиною), то з доданих до клопотання прокурора характеризуючих даних вбачається, що ОСОБА_5 не підтримує із родичами сімейних стосунків, зазначається про негативну соціальну поведінку, підтримання стосунків із особами, схильними до кримінальних правопорушень. За такого, колегія суддів дійшла висновку, що більш м`який вид запобіжного заходу, зокрема такий як домашній арешт, не зможе запобігти заявленим ризикам.
Стосовно застосування застави, то відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави в кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування. З урахуванням наведеного та пред`явленого обвинувачення у скоєнні злочину із застосуванням насилля, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави під час обрання вище вказаного запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України до судового розгляду в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області у відкритому судовому засіданні на 19 грудня 2019 року о 15-30 годині.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10 лютого 2020 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 про обрання міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена на протязі семи днів з дня її постановлення до Миколаївського апеляційного суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2