В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2020 Справа №607/11008/16-к

провадження №1-кп/607/22/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Тернополі кримінальне провадження №0000144 від 15 січня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на утриманні є малолітня дитина.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Так, 15 січня 2016 року близько 03 год., 00 хв., у ОСОБА_6 , який разом із ОСОБА_3 , та невстановленими слідством особами перебували у громадському місці - в приміщенні бару «Румба», що по вул.Монастирського, 50 що в м. Тернополі виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 січня 2016 року, близько 03 год., 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці - в приміщенні бару «Румба», що по вул. Монастирського, 50 що в м. Тернополі грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності підійшовши до ОСОБА_7 , який відпочивав у приміщенні вищевказаного бару та діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства безпричинно умисно наніс близько 6-ти ударів кулакам рук в ділянку обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на підлогу.

У цей час до злочинних дій ОСОБА_6 , приєднався ОСОБА_3 , та невстановлені слідством особи, які підійшовши до ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_6 , з хуліганських спонукань почали наносити численні удари ногами ОСОБА_7 , в ділянку голови та по руках якими він прикривав обличчя з метою захиститися від нанесених ударів. Після закінчення даного конфлікту в середині бару «Румба» ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії перебуваючи на зовнішній території бару «Румба», що по вул. Монастирського, 50, що в м. Тернополі побачивши, що із приміщення вищевказаного закладу виходить ОСОБА_7 , підійшов до нього та умисно наніс йому декілька ударів кулаками рук по голові в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_7 , впав на поверхню асфальтного покриття.

Під час перебування ОСОБА_7 , в положенні лежачи на спині на асфальтному покритті до нього наблизився ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_3 , та невстановленими слідством особами які із хуліганських спонукань продовжили наносити ОСОБА_7 , численні удари ногами в ділянку голови.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , та невстановлених слідством осіб ОСОБА_7 , було заподіяно рани обличчя, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, а також садно і синці обличчя, крововилив у слизову оболонку верхньої губи та синець ділянки правого ліктьового суглоба, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних.

Крім цього, внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , та невстановлених слідством осіб було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, та

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнав повністю, погодившись зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду. Показав, що перебуваючи в приміщенні бару «Румба» в м.Тернополі по вул.Монастириського, 50, після того як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 удари кулаком в обличчя і останній впав, він приєднався та почав наносити ОСОБА_7 удари ногами. Після закінчення конфлікту, ОСОБА_7 вийшов із приміщення вказаного закладу, де йому знову були нанесенні численні удари, спочатку ОСОБА_6 , а потім ним, коли потерпілий лежав на асфальтному покритті.

Потерпілий позивач ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про закриття провадження за цивільним позовом до обвинуваченого відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 614.22 грн. та 20000 гривень моральної шкоди завданої йому внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України. У разі визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення просить суд його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив про відсутність жодних претензій до обвинуваченого, вказавши про відшкодування останнім потерпілому ОСОБА_7 заподіяних збитків, у зв`язку із чим просить провадження за позовом потерпілого позивача ОСОБА_7 до обвинуваченого відповідача ОСОБА_3 закрити.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченими зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України, тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу, з урахуванням думки потерпілого, суд вважає за можливе, на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період його дії покласти на нього передбачені п.1 п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки, що буде необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного його виправлення та перевиховання можливі без відбування покарання.

До початку судового розгляду, ОСОБА_8 звернувся до суду із цивільним позовом про стягнення із ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 1228.44 грн., яка складає загальну вартість придбання ним лікарських препаратів та матеріалів медичного призначення та 10000 грн. моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Уточнивши позовні вимоги потерпілий позивач ОСОБА_7 просив стягнути із обвинуваченого відповідача ОСОБА_3 614.22 грн. завданої матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Однак, під час судового розгляду, представник потерпілого позивача ОСОБА_7 ОСОБА_5 відмовився від заявлених уточнених позовних вимог, посилаючись на відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого відповідача зі сторони потерпілого позивача із вказівкою про повне відшкодування обвинуваченим - відповідачем потерпілому ОСОБА_7 заподіяних збитків. Вказана відмова від цивільного позову прийнята судом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо : 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За таких обставин, суд вважає, що провадження за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

На підставі п.1 п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 , в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином закрити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1