Справа № 373/2052/19
УХВАЛА

23 січня 2020 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі:

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчий ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання від 20.01.2020 слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000555 про продовження строку тримання під вартою по 23.02.2020 ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 21.11.2019 він за попередньою змовою групою осіб, які досудовим розслідуванням не встановлені, незаконно позбавив волі та катував потерпілого ОСОБА_9 , а також незаконно заволодів транспортним засобом «ВАЗ 2115» н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .

Наявність обґрунтованої підозри прокурор доводить зібраними в ході досудового розслідування доказами, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, зокрема:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.11.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 22.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.11.2019; довідкою №1400 від 22.11.2019 наданою КНП «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ»; протоколом огляду місця події від 22.11.2019 за адресою: Київська область, м. Переяслав, вул. Гаяринська, 31; протоколом огляду місця події від 22.11.2019 за адресою: Київська область, м. Переяслав, вул. Індустріальна, 2-А; протоколом огляду місця події від 22.11.2019 за адресою: Київська область, м. Переяслав, земельна ділянка поряд із бетонним стовпчиком із написом «ATRAKOM »; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 22.11.2019; протоколом перегляду відеозапису від 28.11.2019; протоколом огляду місця події від 23.11.2019 за адресою: Київська область, м. Переяслав, земельна ділянка поряд із бетонним стовпчиком із написом «ATRAKOM »; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.11.2019; протоколом огляду від 25.11.2019 (телефон марки Мі Phone Мі 8); додатковим протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 29.11.2019; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 90616/105503/1123 від 19.11.2019; дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій від 22.11.2019 № 19/555.

У клопотанні зазначено, що у зв`язку із значною завантаженістю експертних установ, до яких призначено відповідні експертизи, внаслідок періоду відпусток, не проведено та не завершено низку процесуальних та слідчих дій, зокрема: не проведено судово-медичну експертизу, щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та механізму їх утворення у потерпілого ОСОБА_9 на підставі медичної документації; не проведено судову трасологічну експертизу, щодо вилучених слідів на місці вчинення кримінальних правопорушень; не відшукані речові докази, що можуть становити важливе значення в досудовому розслідуванні, зокрема знаряддя вчинення даних кримінальних правопорушень; триває аналіз моніторингу мобільних з`єднань встановлених на місцях можливого підходу-відходу та на місці вчинення злочину, отриманих на підставі ухвал слідчого судді; продовжуються вживатись заходи щодо встановлення співучасників злочину та свідків кримінального правопорушення, анкетні дані яких на даний час не з`ясовано.

Ризик переховування підозрюваного від слідства (п.1 ч.1 ст. 177 КПК) слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний не одружений, вступив у злочинну змову із двома невстановленими особами, зухвалістю його дій під час вчинення злочинів, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведення його винуватості.

Ризик знищення підозрюваним речових доказів чи інших речей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст. 177 КПК), обґрунтовано тим, що до цього часу не відшукано всі речові докази, у тому числі одяг, в якому були особи, які вчинили злочин, пристрій, зовні схожий на газову лампу, мобільні телефони, диктофони.

Наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка та осіб причетних до кримінальних правопорушень (п.3 ч.1 ст. 177 КПК) слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що злочини, які інкримінуються підозрюваному є умисні, насильницькі, проти життя, здоров`я, волі та гідності особи, а також підозрюваний знає про місце проживання потерпілого та його дружини (свідка). Також, існує ризик спілкування підозрюваного з невстановленими особами, які причетні до злочину, та схиляння їх до давання неправдивих відомостей.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК) слідчий та прокурор доводять тим, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також зухвалість та відкритість дій підозрюваного може свідчити про існування ризику продовження кримінального правопорушення відносно потерпілого.

Ризики, на підставі яких було постановлено ухвалу від 17.12.2019, на думку слідчого та прокурора, не відпали та продовжують існувати.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовано тим, що вони не можуть запобігти вказаним ризикам.

Слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання.

На запитання сторони захисту слідчий повідомив, що підозрюваний ним викликався 2-3 рази для проведення слідчих дій. Він з`являвся, крім останнього разу, коли підозрюваного взяли під варту. У СІЗО слідчий підозрюваного не відвідував жодного разу та не проводив з ним слідчих дій. Під час перебування підозрюваного під домашнім арештом про порушення його умов слідчому не відомо. Інформації від потерпілого про незаконний вплив на нього не надходило, тільки усно він сказав, що боїться підозрюваного, але це не задокументовано. Слідчі (розшукові) дії спрямовані у тому числі на відшукування транспортного засобу, сліди від якого вилучено. Прямим доказом обґрунтованості підозри є показання потерпілого на ОСОБА_11 . Зволікання у призначенні експертизи викликано процесом збору та документування доказів, на підставі яких вона проводиться. Протокол про відмову підозрюваного від дачі показань не складався. Дружина підозрюваного відмовилась давати показання, а доручення на її допит існує у матеріалах кримінального провадження.

Захисники та підозрюваний заперечили щодо задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що обставини та матеріали цього клопотання практично нічим не відрізняються від клопотання про обрання запобіжного заходу, досудове розслідування практично не здійснюється, а те, що проводиться, відбувається дуже повільно. Питання призначеної експертизи слідів протектора шин не стосується взагалі підозрюваного. Під час обшуку помешкання підозрюваного нічого, крім презервативів не знайшли. За цей час допитана тільки дружина потерпілого. Ризик переховування підозрюваним не підтверджено. Підозрюваний не ухилявся від виконання обов`язків та дачі показань, з`явився до апеляційного суду без примусу. Ризик вчинення іншого злочину не виправданий, оскільки притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності відбулось 25 років назад. Підозрюваний є фізичною особою-підприємцем та тримання його під вартою вже стали підставою для порушення ним господарських зобов`язань, які можуть призвести до штрафних санкцій. Підозрюваний має кредитні зобов`язання, які на даний час не виконуються. 150 мешканців міста дали підозрюваному позитивну характеристику та просять змінити йому запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що рішення апеляційного суду про тримання підозрюваного під вартою було «авансом» органу досудового розслідування для проведення необхідних слідчих дій, але цей «аванс» вичерпано. Жодних слідчих дій з підозрюваним не проводиться. Наявні процесуальні порушення збору доказів та оформлення процесуальних документів. Проведена експертиза відеозаписів з камер спостереження свідчить про неможливість ідентифікації осіб, які там зображені, як підозрюваного. Цей відеозапис не є речовим доказом, оскільки відсутнє відповідне процесуальне рішення. Підтримка мешканців міста, яку вони виказали підозрюваному, свідчить про його міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний зазначив, що не порушував обов`язків, коли не перебував під ватрою, має сім`ю, оскільки перебуває з дружиною у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні мати та бабу похилого віку. За злочин, вчинений 25 років тому, вже відбув покарання. Після оголошення ухвали про тримання його під вартою протягом трьох годин чекав на конвой та нікуди не збіг. На даний час хворіє на хронічні захворювання та потребує лікування.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування 22.11.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою потерпілого ОСОБА_9 було внесено відомості про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що 21.11.2019, близько 11 год. троє невідомих йому чоловіків, серед яких він потім впізнав ОСОБА_7 , незаконно позбавили його волі та заподіяли тілесні ушкодження. Кримінальному провадженню присвоєно номер 0000555. Правова кваліфікація дій ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127 КК України.

22.11.2019 об 11:40 ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

23.11.2019 слідчим вручено ОСОБА_7 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146 та ч.2 ст. 127 КК України.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.11.2019 прокурору відмовлено в задоволенні клопотання про тримання підозрюваного під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 23.01.2020.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.12.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.11.2019, Клопотання слідчого задоволено частково: застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 23.01.2020 включно.

10.12.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000591.

13.01.2020 кримінальне провадження № 0000555 від 22.11.2019 за ч.2 ст. 146 та ч.2 ст. 127 КК України та кримінальне провадження №0000591 від 10.12.2019 за ч.2 ст. 289 КК України об`єднано в одне провадження за номером в ЄРДР 0000555.

20.01.2020 постановою керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_12 продовжено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000555 по 23.02.2020 включно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Оцінюючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , суд бере до уваги обставини, зазначені у доданих до клопотання доказах, у тому числі: протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , оглядах місця події, виписці із медичної карти стаціонарного хворого від 29.11.2019, які у сукупності вказують на наявність підстав вважати, що вчинено злочини, передбачені ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 289 КК України та ОСОБА_7 міг їх вчинити.

Висновок експерта від 20.01.2020 № 19/23/3/2-СЕ/20, наданий стороною захисту, на підтвердження того, що відеозаписи подій злочину не підтверджують причетність до нього підозрюваного, суд враховує у частині того, що зображення на відеозаписі непридатні для ідентифікації за ознаками елементів зовнішності, однак, оцінку цьому доказу на предмет підтвердження винуватості підозрюваного в інкримінованих йому діях не входить до компетенції слідчого судді. Водночас, доданий до клопотання протокол перегляду відеозаписів від 28.11.2019 дає підстави для висновку, що цей відеозапис може підтверджувати обставини вчинення злочину відносно потерпілого.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 289 КК України.

Оцінюючи твердження прокурора про те, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу ОСОБА_13 . Київським апеляційним судом 17.12.2019, продовжують існувати, суд бере до уваги, що в ухвалі від 17.12.2019 доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтовано лише двома реченнями: «Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_7 відомо про існування ряду свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, показання яких можуть мати вирішальне значення для доведеності його винуватості».

Зважаючи на викладене, підстави для висновку, що продовжують існувати ризики, крім ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, які існували при обранні запобіжного заходу ОСОБА_13 . Київським апеляційним судом 17.12.2019, відсутні, оскільки в ухвалі від 17.12.2019 не вказано обставини, які свідчать про існування цих ризиків.

Також, в ухвалі від 17.12.2019 не вказано обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З досліджених судом доказів та пояснень підозрюваного й інших учасників судового розгляду вбачається, що ОСОБА_7 мешкає разом із ОСОБА_13 однією сім`єю у будинку по АДРЕСА_1 . Разом з ними проживає син ОСОБА_14 , 2010 року народження.

Крім того, ризик переховування підозрюваного від слідства спростовується тим, що його було затримано у Переяслав-Хмельницькому ВП ГУ НП в Київській області, куди він прибув без примусу за викликом працівника поліції, а також під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виконував покладені на нього обов`язки.

Ризик знищення, ховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення існує, але за обставин проведення у помешканні підозрюваного обшуку, а також його перебування під домашнім арештом протягом трьох тижнів, наявні підстави для висновку, що він відсутній щодо помешкання підозрюваного.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка на думку суду наявний, але, зважаючи на те, що відсутні будь-які дані щодо погроз, намірів підозрюваного здійснення такого впливу на потерпілого, а також, що у матеріалах справи фігурує лише один свідок, який дав показання дружина потерпілого, цей ризик є мінімальним.

На думку суду ризик спілкування підозрюваного з невстановленими особами, які причетні до злочину, за обставин, що орган досудового розслідування протягом досудового розслідування не встановив цих осіб, а також відсутні докази щодо проведення розшукових дій для їх встановлення, існує, але він не передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стосується осіб, яким пред`явлено підозру або обвинувачення. Також, реалізація підозрюваним цього ризику, за умов належної фіксації органом досудового розслідування цих подій, створить передумови для досягнення завдань кримінального провадження щодо встановлення кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відповідними засобами доказування не підтверджений, оскільки довідка УІТ ГУ НП в Київській області є інформацією з автоматизованого банку даних органів внутрішніх справ, який не передбачений КПК України. Також, давність притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за злочин, на який зроблено посилання у клопотанні, більше 20 років та відбуття покарання 17 років назад дають підстави для висновку, що цей ризик відсутній.

Рівень відкритості дій, які інкримінуються ОСОБА_7 , суд оцінює як низький, оскільки органу досудового розслідування не вдалось встановити свідків цих подій, крім свідка ОСОБА_10 .

Щодо зухвалості дій, які інкримінуються ОСОБА_7 , суд враховує, що вона охоплюється кваліфікацією, яка їм надана органом досудового розслідування.

З огляду на це суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також доведення прокурором наявності ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, викладені у клопотанні, а саме: завантаженість експертних установ, до яких призначено відповідні експертизи, внаслідок періоду відпусток, суд враховує відсутність будь-яких доказів на підтвердження цих обставин. При цьому, є незрозумілим, про який період відпусток йде мова, щодо періоду дії ухвали з 17.12.2019 по 23.01.2020. Також, не надано доказів, які вказували б про вжиття органом досудового розслідування заходів щодо відшукування знарядь вчинення кримінальних правопорушень та аналізу моніторингу мобільних з`єднань.

Оцінюючи обґрунтування клопотання щодо неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд враховує таке обґрунтування, викладене у клопотанні. Зокрема, перед переліком обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні вказано: «Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_7 не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки лише утримання підозрюваного в ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечить неможливість ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків», а після цього переліку: «Ураховуючи викладене у органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 …»

Оскільки прокурором не доведено ризику ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, а ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків є мінімальним, суд доходить висновку, що докази, надані сторонами кримінального провадження не свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження, мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого та свідків, за вищенаведених обставин при застосуванні запобіжного заходу суд враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів; його вік та стан здоров`я; позитивну характеристику, надану підозрюваному 149 мешканцями м. Переяслав та Переяслав-Хмельницького району Київської області, а також депутатами Переяславської міської ради; заяви про бажання взяти підозрюваного на поруки від 8 громадян, у тому числі працівника поліції, депутатів міської ради тощо; здійснення підозрюваним індивідуальної підприємницької діяльності; наявність житла, придатного для проживання; наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки він має сім`ю, а також мати та бабу похилого віку, яких утримує.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, домашній арешт, а також покладення на підозрюваного обов`язку, передбаченого пунктом 4 частини п`ять статті 194 КПК України, необхідність покладення якого встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 199, 202 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні клопотання слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000555 про продовження строку тримання під вартою по 23.02.2020 ОСОБА_7 відмовити.

2.Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло цілодобово, крім участі у слідчих діях, та покласти на ОСОБА_7 обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

3.Ухвала діє по 23.02.2020.

4.Негайно доставити ОСОБА_7 до місця проживання і звільнити з-під варти.

5.Передати дану ухвалу для виконання до Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області в порядку, визначеному ст. 181 КПК України.

6.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1