Провадження № 1-кп/522/143/20
У Х В А Л А
в порядку ст. 331 КПК України
15 квітня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Одеса питання про доцільність продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на більш м`який щодо обвинувачених:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Баку, республіки Азербайджан, громадянин Азербайджану, з середньою освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Баку, республіка Азербайджан, громадянин Азербайджану, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_6 ,
захисник - ОСОБА_3 ,
обвинувачені - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
перекладач - ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0001588 від 24.06.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд з власної ініціативи ставить на розгляд питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Захисник ОСОБА_3 , заявив клопотання про зміну його підзахисним запобіжного заходу на більш м`який, з тих підстав, що на даний час ризики зменшилися, крім цього у його підзахисних наявне постійне місце проживання, що підтверджується копією договору оренди житла.
Прокурор просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених з тих підстав, що ризики передбачені в ст. 177 КПК України, не зменшилися і не відпали.
Обвинувачені підтримали клопотання адвоката, просили звільнити їх з-під варти.
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріли, прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюються у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена виключно у вигляді позбавлення волі строком до 6 (шести) років.
Підставою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.
Так, суд вважає, що характер кримінального правопорушення, який ставиться у провину обвинуваченим, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченими дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, крім того, вказані особи, є громадянами іншої держави.
В той же час, відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, та зазначено в рішенні по справі "Хайредінов проти України" (Заява N 38717/04), "Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі "Шишков проти Болгарії" (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги))."

Крім того, у вказаному рішенні, зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Судом взято до уваги, обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого вони обвинувачуються, а також наявність місця проживання, що у даних умовах судом розцінюється як стійкі соціальні зв`язки.
Так, на даний час, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на усій території України встановлено карантин, який передбачає обмеження прав і свобод усіх осіб щодо переміщення та вільного вибору місця перебування.
При цьому, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 року №288-р тимчасово закрито деякі пункти пропуску через державний кордон та пунктів контролю. Обмежено можливість покинути територію України будь-яким транспортом чи пішохідним сполученням.
Також, суд бере до уваги, що на даній стадії кримінального провадження уже частково досліджено надані прокурором докази, проведено допит свідків, та прокурором змінено формулювання обвинувачення із більш тяжкого кримінального правопорушення на більш м`який.
За таких умов, суд приходить до переконання, що знаходження під вартою обвинувачених не є доцільним на теперішній час, і наявні ризики не можуть виправдовувати подальше застосування виняткового запобіжного заходу. З урахуванням того факту, що нові ризики не з`явилися, суд приходить до висновку, що достатнім запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт.

Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 132, 176-178, 181, 193-194, 196-197 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , - скасувати, звільнивши з-під варти негайно.

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати житло цілодобово.

Покласти на ОСОБА_4 , виконувати передбачені ст. 194 КПК України обов`язки прибувати по першому виклику до суду на визначений ним час; не залишати населений пункт, в якому проживає без дозволу суду; здати на зберігання до ГУ Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт для виїзду закордон.

Роз`яснити ОСОБА_11 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідному відділенню Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , - скасувати, звільнивши з-під варти негайно.

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати житло цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 , виконувати передбачені ст. 194 КПК України обов`язки прибувати по першому виклику до суду на визначений ним час; не залишати населений пункт, в якому проживає без дозволу суду; здати на зберігання до ГУ Державної міграційної служби в Одеській області свій паспорт для виїзду закордон.

Роз`яснити ОСОБА_12 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідному відділенню Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_5 .

Строк дії ухвали суду становить два місяці, тобто до 15.06.2020 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

15.04.2020