24.01.2020 363/2594/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0000185 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, працює водієм ТОВ «Київ щит», зі слів має 3 групу інвалідності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.03.2019 року близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Князя Святослава, поблизу будинку №221 в селі Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, в напрямку села Лютіж, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, рухався зі швидкістю, що перевищує максимально дозволену на вказаній ділянці дороги, чим порушив вимоги пункту 12.9 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год», та, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виїхав на лівий, відносно напрямку його руху, тротуар, де допустив наїзд на зупинку громадського транспорту.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, інший пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до висновку експерта №107/Е від 20.06.2019 ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: багато уламкового перелому тім`яної кістки справа, перелому суглобового відростку 6-7-го шийних хребців, перелому правої лопатки, компресійних переломів 11-12-го грудних та 1-го поперекового хребців, забою і гематоми правої потилично-тім`яної ділянки, а також забою легень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку експерта №104/Е від 14.06.2019 ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правого ліктьового відростку зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як для зрощення перелому необхідний термін більше 21-го дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), 12.1 та 12.9 б) Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, а також спричинення потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у захисника, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_4 та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру він не має та просить суд обвинуваченого сувору не карати.

Судом зазначається, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, тобто дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_6 відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Судом також враховано думку потерпілого ОСОБА_4 щодо відсутності претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 та визначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, щиру позицію обвинуваченого щодо розкаяння у вчиненому злочині та взагалі всі обставини, що пом`якшують покарання у сукупності та взаємозв`язку, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, також те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, вчинений злочин є злочином, вчиненим через необережність, а тому призначаючи покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим можливо звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, зобов`язавши обвинуваченого виконувати обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Крім того, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи те, що автомобілем обвинувачений керував будучи тверезим та раніше порушень Правил дорожнього руху вона не допускав.

Саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілими не заявлений.

Речові докази по справі вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із чим, арешт накладений на транспортний засіб на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 03.04.2019 року, на автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6280 грн. 40 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись статтями 100, 369-375 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 3 (трьох) років не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6280 грн. 40 коп. із засудженого ОСОБА_6 на користь держави.

Арешт накладений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 03.04.2019 року, на автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речовий доказ по справі автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область Києво-Святошинський район с.Горенка вул.Садова, 20 - повернути власнику за належністю.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1