ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 від 02.08.2019 р. за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просила продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилалась на ст. 177 КПК України, якою встановлені ризики, що обвинувачений зможе переховуватись від суду або продовжити злочинну діяльність.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, посилаючись на відсутність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, та зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, у зв`язку з чим судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, та такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. (п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України», п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, яке набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року).

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом повністю враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, вік обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.
Вислухавши позиціїї учасників судового провадження, колегія суддів оцінила в сукупності всі обставини, зокрема те, що обвинуваченому інкриміновано вчинення ряду злочинів, у тому числі злочин, передбачений ч.5 ст. 185 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину згідно з положеннями ст. 12 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні найбільш тяжкого злочину - у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Також встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на тимчасово окупованій території України, та не зареєстрований та не проживає на підконтрольній Україні території, що свідчить про наявність ризику переховування від суду. Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 12.01.2019 р. був оголошений в розшук, а 09.02.2019 р. його було затримано в м. Волноваха Донецької області, що підтверджує наявність вказаного ризику.
Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність ризиків, які зумовлюють можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності або перешкоджанню правосуддю, незаконного впливу на свідків та потерпілих. Таким чином, суд враховує, що стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про істотне зменшення на цей час зазначених ризиків з урахуванням суспільного інтересу, який в даному випадку є переважним, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно обвинуваченого слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою .
Відповідно до ч.2 ст. 5 ст. 182 КПК України - у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених в ч.1 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави обвинуваченому 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк дії запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 17 лютого 2020 р. включно.

Визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному кримінальному провадженні у 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 960500 / дев`ятсот шістдесят тисяч п`ятсот/ гривень та негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти, якщо протягом дії цієї ухвали обвинуваченим або заставодавцем буде внесено заставу на спеціальний депозитний рахунок (Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві, , банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО 820172, рахунок № UA5112089).
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3