Провадження № 11-кп/4820/147/20
Справа № 671/508/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000053 від 10 лютого 2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2019 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працював на Волочиському машинобудівному заводі ПАО «Мотор Січ» учнем різальника на плитах, не одруженого, раніше судимого:
- 29 липня 2004 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.;
- 20 вересня 2004 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 7 липня 2005 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 28 грудня 2009 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 1 грудня 2011 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 29 листопада 2017 року Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, на 4 місяці арешту,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Постановлено строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1144 грн. в дохід держави.
Речові докази, а саме алюмінієву каструлю з кришкою, ємністю 30 л, алюмінієву каструлю, ємністю 20 л, алюмінієвий чавун, ємністю 4 л, алюмінієвий чавун РТ 1059, ємністю 12 л, алюмінієву миску, ємністю 10 л, рядно та мішок постановлено залишити у власника ОСОБА_10 ..
За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, 7 лютого 2018 року близько 22:00 год., переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, через хвіртку зайшов на огороджене домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом відчинення металевої клямки (защіпки) вхідних дверей, проник в господарську будівлю, звідки умисно, таємно, повторно викрав належне потерпілому ОСОБА_10 майно, а саме: алюмінієву каструлю з кришкою, ємністю 30 л, вартістю 493 грн., алюмінієву каструлю, ємністю 20 л, вартістю 426,67 грн., алюмінієвий чавун, ємністю 4 л, вартістю 117,75 грн., алюмінієвий чавун РТ 1059, ємністю 12 л, вартістю 228,33 грн., алюмінієву миску, ємністю 10 л, вартістю 60 грн., рядно, вартістю 10 грн., матерчатий мішок, вартістю 5 грн., спричинивши останньому майнової шкоди на загальну суму 1340 грн. 75 коп.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням мінімального іспитового строку. Вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин. Суд врахував відсутність претензій з боку потерпілого, обвинувачений здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом 2 групи з дитинства, якій протипоказана важка фізична праця. Проте судом не враховано, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, працює у відокремленому підрозділі машинобудівного заводу ПАТ «Мотор Січ» з 16 серпня 2018 року, де зарекомендував себе дисциплінованим робітником, зауважень щодо якості роботи та культури виробництва немає, з товаришами підтримує добрі стосунки, що, на думку апелянта, вказує на позитивні зміни у його житті та поведінці. Обвинувачений потребує лікування, що підтверджується направленням у лікувальну установу та довідкою Волочиської ЦРЛ від 14 листопада 2018 року. Досудова доповідь органу з питань пробації не може бути покладена в основу рішення щодо призначення покарання, оскільки суперечить меті покарання та містить недостовірні відомості щодо особи, а саме: позитивних змін, планів на майбутнє, усвідомлення наслідків правопорушення, контролю над поведінкою та мисленням, вживання наркотиків.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримання доводів поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, при наведених в вироку обставинах підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, ніким з учасників провадження не оскаржуються, тому вирок суду в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядається.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_8 , суд вірно врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , є активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у визнанні вини, даванні показань та неухильному виконанні обов`язків під час досудового розслідування та судового розгляду; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , не встановлено.
Судом враховано, що обвинувачений був працевлаштований, здійснює догляд за матір`ю-інвалідом, перебуває на обліку в лікаря-нарколога. Згідно доповіді органу пробації ОСОБА_8 становить високу небезпеку для суспільства, його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Обгрунтованих підстав вважати, що вказаний висновок органу пробації ґрунтується на недостовірних даних, про що стверджувала апелянт, апеляційним судом не встановлено.
Суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, проте належних висновків не зробив, і після відбування покарання знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин. Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції в повній мірі враховував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається апелянт. Всі встановлені судом обставини, в їх сукупності, в тому числі стан здоров`я обвинуваченого та позиція потерпілого, який претензій до ОСОБА_8 не мав та покладався на думку суду щодо міри покарання, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі в межах мінімальної санкцій цієї статті, за якою його засуджено.
Колегія суддів вважає таке рішення обгрунтованим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням свого підтвердження не знайшли, позаяк такі обставини в даному кримінальному провадженні відсутні. Обставини, які б вказували, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, в провадженні відсутні. Суд в повній мірі врахував всі обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстави для призначення більш м`якого покарання відсутні.

Колегія суддів враховує, що в даному провадженні відсутні обставини, які б вказували, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, відтак висновки суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання в виді позбавлення волі, на визначений судом першої інстанції строк, є обґрунтованими, зважаючи на систематичне вчинення раніше обвинуваченим кримінально-караних діянь, за які той відбував покарання в виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, що вказує на підвищену суспільну небезпечність його особи.

Твердження апелянта, що судом невірно оцінено виступ обвинуваченого в судових дебатах, не можуть бути враховані, позаяк суперечать даним запису фіксування судового засідання технічними засобами. Зміст виступу обвинуваченого з останнім словом, який вірно оцінено судом, свідчить про відсутність щирого каяття у ОСОБА_8 та давав підстави для висновку щодо його наміру продовжувати злочинну поведінку.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з дня вручення йому копії.

Судді