Справа №485/35/19
Провадження № 1-кс/485/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі скаржника ОСОБА_3 ,
першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка Миколаївської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.129 КК України
встановив:
17 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.129 КК України.
Скарга обґрунтована неправильністю правової оцінки слідчим наявних доказів та невідповідністю мотивів прийнятого рішення дійсним обставинам заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до порушення його законних прав та інтересів, як потерпілого у кримінальному провадженні.
Заслухавши думку скаржника, який скаргу підтримав, думку прокурора, яка не вбачала підстав для скасування постанови, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000024, приходжу до наступного.
Постановою старшого слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.11.2019 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000024 за фактом спричинення ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України; та за фактом погрози вбивством ОСОБА_3 з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.
Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
Крім того, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст.94 КПК України).
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначаються у ст.91 КПК України.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.284 КПК України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області, за фактом виявлення тілесних ушкоджень у вигляді вогнепального поранення лівої ноги у доставленого до Снігурівської ЦРЛ ОСОБА_3 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № №0000024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.124 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2019 року до чергової частини Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області із Снігурівської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що 07.01.2019 о 06:40 до приймального відділення лікарні доставлено ОСОБА_3 , 1964 р.н., з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепального поранення лівої ноги.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №1 від 11.03.2019 року у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани в верхній частині лівої гомілки по передній поверхні, 10 дрібних ран по передній поверхні лівого стегна, гомілки та ступні, дрібна рана на передньо внутрішній поверхні правого стегна, відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в верхній треті, садно в лівій скроневій ділянці голови. Тілесні ушкодження в ділянці обох нижніх кінцівок являються сліпим, дробовим вогнепальним пораненням та по ознакам небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Час утворення вказаного вогнепального поранення знаходиться у межах декількох годин до надходження у стаціонар та може відповідати часу вказаному потерпілим. Основна вхідна рана розташована на передній поверхні лівої гомілки в верхній треті, на що вказує округла форма рани з фестончатими краями та дефектом тканин. Дрібні рани на передній поверхні лівої ноги, які розташовані вище та нижче від вказаної рани та дрібна рана на правому стегні є слідами «осипу» дробин, що є характерним для дробових вогнепальних поранень. Вказане вогнепальне поранення утворилося в результаті одного пострілу з гладко ствольної зброї, патрон якої був заряджений дробом діаметром близько 3мм. Направлення пострілу, виходячи з направлення раневого каналу, було спереду-назад і зверху-вниз. Садно в ділянці лівої скроні утворилося від дії тупого твердого предмета з обмеженої контактуючою поверхнею в межах близько 2 діб до експертизи та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. В момент пострілу потерпілий скоріше за все знаходився в стоячому положенні та був розташований обличчям до дульного зрізу зброї.
За висновком комісійної судово-медичної експертизи №72-К від 18.08.2019 року у ОСОБА_3 малися тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій скроневій ділянці голови , рани у верхній частині лівої гомілки по передній поверхні, 10 дрібних ран по передній поверхні лівого стегна, гомілки та ступні, дрібно рани на передньо-внутрішній поверхні правого стегна, відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в верхній третині. Тілесні ушкодження у вигляді садна у лівій скроневій ділянці голови відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді рани у верхній частині лівої гомілки та передній поверхні, 10 дрібних ран по передній поверхні лівого стегна, гомілки та ступні, дрібної рани передньо-внутрішній поверхні правого стегна, відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки у верхній частині, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, а саме ран по передній поверхні, можна зробити висновок, що ОСОБА_3 на момент пострілу був обернутий обличчям ( передньою поверхнею) до особи, що робила постріл. Відразу ж після пострілу, ОСОБА_3 міг здійснювати активні рухи протягом часу від декількох секунд до декількох хвилин, але стан його прогресивно погіршувався, опорна функція нижньої кінцівки була порушена та поранення супроводжувалося болем, що унеможливлювало активні рухи (біг, швидку ходу).
Також, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 07.01.2019 року вчинивши постріл в область передньої поверхні лівої гомілки з гладкоствольної мисливської рушниці моделі «Иж-43-Е» № НОМЕР_1 , 12 калібру, якою він володів на законних підставах, захищаючись він нападу останнього.
Так, з показань ОСОБА_3 слідує, що він, маючи особисту образу до ОСОБА_6 , вирішив розбити вікна у дворі його домоволодіння. З цією метою 06.01.2019 року приблизно о 20год. він прийшов до будинку ОСОБА_6 . Щоб дізнатись чи є хтось вдома, він подзвонив у дзвінок на воротах, коли ніхто не вийшов, зробив для себе висновки, що вдома нікого немає, на землі взяв каміння, яке зі всієї сили жбурнув у вікно веранди будинку ОСОБА_6 , але скло не розбилося. Тоді він зрозумів, що для того щоб розбити скло треба проникнути на територію двору. Після цього, він повернувся додому та приблизно о 21.30 год., пішов у свій сарай, де одягнув куртку, взяв металевий ломик довжиною близько 30 см. та знову пішов до будинку ОСОБА_6 . На місці він знову подзвонив у дзвінок, з будинку ніхто не вийшов, у зв`язку з цим зробив висновок, що в будинку нікого немає. Після цього, він зі сторони городу підійшов до будинку, побачив, що у дворі бігав собака. Маючи сильну особисту образу на ОСОБА_6 та його дружину, з проводу того, що напередодні Нового 2019 року він проїдаючи повз нього на автомобілі обляпав його брудом, крім того, йому відомо, що ОСОБА_6 є колишнім суддею, який працюючи на цій посаді несправедливо судив його друзів, а його дружина ОСОБА_8 , коли працювала в 2009-2010 роках у кримінально-виконавчій інспекції, до якої він ходив на відмітку, продавала йому жіночу косметику по завищеній ціні та він не маючи вибору, купував її. Згадавши все це, він не відмовився побити вікна ОСОБА_6 , а вирішив отруїти собаку, з метою вільного доступу до вікон будинку. Він повернувся додому, де взяв приблизно 5 пігулок «Ізоніазіду», які помістив у шматок ковбаси, знову прийшов до будинку ОСОБА_6 та кинув ковбасу із пігулками у двір будинку, бачив, як собака з`їла її, після чого зачекав та через огорожу проник на територію двору ОСОБА_6 . При цьому, він мав при собі ліхтарик та металевий ломик. Перебуваючи біля вікон, він ліхтариком світив у вікно, але нікого не бачив. Після цього, він металевим ломом розбив верхню частину вікна, яке було перше з краю, з правої сторони від фасаду будинку, від чого був сильний шум та він втік на вулицю. Через деякий час тим самим способом повернувся та ломиком ударив у інше сусіднє вікно, але вікно не розбилось. Побоюючись бути викритим сусідами, він знову вийшов на вулицю та, почекавши деяких час, знову проник у двір. Коли підходив до будинку, не доходячи приблизно 3,5-5 метрів, із-за порогу будинку із темряви пролунав постріл, який влучив йому у ліву ногу та він відразу впав на місці. Після цього, до нього підійшов ОСОБА_6 , який почав запитувати хто він такий та із ким він прийшов до їх будинку. Він відмовився називати свої анкетні дані та просив його відпустити. ОСОБА_6 зателефонував своєму сину ОСОБА_9 , який після дзвінка прибув за 3-5 хвилин. Поки чекали, він ( ОСОБА_3 ) просив ОСОБА_10 щоб він надав йому медичну допомогу, але ОСОБА_11 відмовився. Також, коли він перебував на землі, ОСОБА_11 умисно наніс йому один удар в область лівої скроневої частини голови. Потім приїхав ОСОБА_7 , який почав погрожувати йому ( ОСОБА_3 ) вбивством. Ці погрози він сприймав реально та боявся за своє життя та здоров`я, так як щойно ОСОБА_6 здійснив у нього постріл та стояв над ним із рушницею у руках.
ОСОБА_6 надав пояснення, що він проживає вдвох із дружиною ОСОБА_12 у приватному будинку.06.01.2019р. знаходилися вдома. О 18год. задзвенів дзвінок у їх будинок, він подумав, що можливо то колядники, однак коли вийшов у двір, то нікого не було. Як повідомила йому дружина, вона також з вікна будинку нікого не побачила. Його це здивувало, тому він випустив з вольєру у двір собаку породи «Дракхар». Приблизно о 19:30год. у дзвінок повторно хтось подзвонив, але він на двір вже не виходив, а подивився через вікно, однак знову біля будинку нікого не побачив. При цьому, голосно гавкала собака на городі повз сітку-рабицю, якою огороджена територія його домоволодіння. В цей момент він зрозумів, що відбувається щось дивне, тому для власного захисту та дружини дістав із сейфу мисливську рушницю ІЖ-43Є та два набої до неї, яку зарядив та залишив у спальній кімнаті у кутку, для самооборони. О 20:30 год. все затихло, собака перестав гавкати. В цей момент дружина знаходилася у залій кімнаті біля комп`ютеру, а він дивися телевізор у прихожій. Близько 22:00год. вони з дружиною лягли спати. Через деякий час він прокинувся від завивання собаки. На годиннику було 23:45год. Виглянув у вікно, побачив, що біля будинку качається собака та сильно виє. Взявши до рук рушницю, для власного захисту, він вийшов на вулицю та побачив, що собака має сліди отруєння. Його це дуже насторожило, він оглянув територію двору, нікого не було, повернувся у будинок, де із залої кімнати почав стежити за навколишньою обстановкою приблизно до 3 год. ночі, після чого задрімав. Через деякий час його розбудила дружина, яка повідомила, що чула якийсь сторонній звук у вигляді стуку чи хлопку. Обійшовши приміщення внутрішньої сторони будинку нічого не виявив, знову повернувся до залої кімнати. Через 10-15хв. почув сторонній звук у приміщенні спальної кімнати, він направився у спальну з рушницею та продовжив стежити за ситуацією, не вмикаючи світло. Через декілька хвилин він побачив силует чоловіка у вікні, який відчинив частину вікна за допомогою стороннього предмету. Він став під стінку, почав чекати, доки стороння особа проникне у кімнату, однак у цей момент із увімкненим мобільним телефоном зайшла його дружина та, невідомий чоловік, побачивши її, направився назад в сторону присадибної ділянки. Зрозумівши, що йому та його дружині загрожує небезпека, він взяв рушницю у руки, вийшов у двір, став за будинком зі сторони городу та став стежити за подальшою ситуацією. Через 10-15 хвилин він побачив, що зі сторони городу невідомий чоловік знову йде в сторону вікон будинку, а коли підійшов до одного із пошкоджених вікон та почав намагатись проникнути у приміщення будинку. В цей час він наказав цьому чоловіку залишатись на місці та лягати на землю, при цьому в руках тримав мисливську рушницю. Невідомий чоловік, тримаючи в руках, якийсь невідомий предмет, почав йти в сторону ОСОБА_13 . Розуміючи, що йому загрожує небезпека, він здійснив один постріл в область нижньої частини ніг невідомого. Після цього, невідомий почав бігти в сторону городу та по дорозі впав на землю. Він бачив, що із рук чоловіка випала металева викрутка, яка впала біля нього. В подальшому вибігла його дружина, яка викликала швидку медичну допомогу та працівників поліції. Окрім цього, зазначив, що злочинець був чоловічої статі, віком старше 50 років, середнього зросту, худорлявої статури, був одягнений у куртку коричневого кольору, на обличчі була темна пов`язка до очей у вигляді балаклави. Також зазачив, що ні він, ні його син, ні його дружина ОСОБА_3 не погрожували, а тільки наказували вказати свої анкетні дані, звідки він та з ким прийшов.
Ці показання ОСОБА_6 підтвердили свідки ОСОБА_12 , яка була безпосереднім свідком обставин, що передували події та ОСОБА_7 який прибув на місце події першим.
З показань ОСОБА_12 видно, що обставини, які передували події та викладені її чоловіком ОСОБА_6 щодо місця, часу та обстановки під час проникнення на територію належного їм домоволодіння невідомої особи: дзвінків у вхідну хвіртку, отруєння собаки, прохання чоловіка викликати поліцію, оскільки хтось намагався проникнути до їх будинку, чому передували якісь сторонні звуки, наказів її чоловіка після того, як він вийшов на вулицю до когось кинути ніж на землю та лягти обличчям до землі, після відбувся постріл, за яким вона вийшла та побачила невідомого чоловіка у балаклаві, чоловік стояв поряд з рушницею, повністю узгоджуються та підтверджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що 07.01.2019 р. близько 4:00 год. йому зателефонувала мати ОСОБА_12 та повідомила, що на території їх домоволодіння перебувають злодії, які намагаються проникнути у житло, одного з яких затримав батько, приїхавши на місце він побачив чоловіка у «балаклаві», біля нього знаходився батько із рушницею в руках, у чоловіка була поранена ліва нога, неподалік знаходилася металева монтировка, чоловік був у рукавицях, назватися відмовився, погрожував, що якщо вони його не відпустять, то їм всім загрожує небезпека, просив не телефонувати до поліції, жодного фізичного впливу на цього чоловіка не чинилося, висновками судово-медичних експертиз щодо наявних тілесних ушкоджень та обставин їх отримання, зокрема місця розташування осіб у момент пострілу обличчям одне до одного, розміщення тілесних ушкоджень від вогнепального поранення у нижній частині тіла в області ніг постраждалого, можливості здійснювати ним рухи відразу після поранення, протоколом огляду рушниці ІЖ-43Е № НОМЕР_2 , 12 калібру та гільзи від патрона рушниці, з якої було здійснено постріл, що підтверджено висновком експертизи зброї №34 від 13.02.2019 р., протоколом огляду місця події від 07.01.2019р., за яким місцем події є огороджена територія домоволодіння ОСОБА_6 , проникнення на яку можливе лише шляхом подолання перешкод, в ході якого вилучено металевий предмет, зовні схожий на викрутку, довжиною 48см., овальної форми, з однієї сторони якої мається подвійне розмежування типу «виделка», зафіксовано наявні пошкодження лише верхніх частин вікон (кватирок, які можуть відчинятись, забезпечують доступ до житла), протоколом розтину трупа тварини, згідно з яким причиною смерті собаки є підозра на отруєння діючою речовиною із протитуберкульозного препарату (ізоніазіду), висновком судово-трасологічної експертизи №64 від 21.01.2019 року, згідно якого сліди пошкодження на рамах обох вікон утворилися в результаті тертя контактної поверхні предмету по металопластиковій поверхні верхньої обв`язки фрамуги вікна, слід залишений стороннім предметом розмірами, як і у ломика для цвяхів вилученого на місці події, протоколами проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 10.01.2019 р. та від 31.08.2019р., протоколом проведення слідчого експерименту від 12.06.2019 р., в частині показань ОСОБА_3 щодо обставин за яких він проникав на територію домоволодіння ОСОБА_6 та де йому було заподіяне тілесне ушкодження.
Також встановлено, що за фактом розбійного нападу на ОСОБА_6 07.01.2019 року до ЄРДР внесено дані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, обвинувачення за яким пред`явлено ОСОБА_3 , складено обвинувальний акт та скеровано до суду.
За вказаних обставин, слідчий прийшов до висновку, що ОСОБА_6 в конкретній обстановці, що склалася, діяв у межах необхідної оборони, що стало підставою для висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та винесення оскаржуваної постанови.
Зазначені вище висновки слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Частиною 2 ст.36 КК України встановлено, що кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органу влади.
За ч. 3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статях 118 та 124 КК.
Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає (ч.5 ст.36 КК України).
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про необхідну оборону» роз`яснено, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент учинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної й достатньої у конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6 в даній конкретній обстановці вимушений був захищатися від реальної загрози заподіяння шкоди його здоров`ю та його дружини протиправними діями ОСОБА_3 , що виразилось у неодноразовому ціле направленому та невідступному проникненні на територію належного ОСОБА_6 домоволодіння протягом ночі, незважаючи на усвідомлення того, що власники вдома, та він міг бути ними помічений, у зв`язку з чим прикрив обличчя та озброївся металевим ломиком, після чого знову проник на територію двору ОСОБА_6 маючи на меті за будь-що заподіяти йому та його дружині шкоду, при цьому не припинив своїх дій навіть будучи остаточно викритим, а почав рух назустріч ОСОБА_6 , який сприйняв такі дії ОСОБА_3 як реальний напад та застосував зброю, яку мав при собі, не маючи іншої можливості у той момент припинити посягання у інший спосіб.
Отже, застосування ОСОБА_6 з метою самозахисту зброї в даній конкретній обстановці, не є перевищенням меж необхідної оборони, оскільки він діяв із метою самозахисту від об`єктивно існуючої загрози суспільно-небезпечного посягання, побоюючись, що діями ОСОБА_3 може бути спричинена шкода здоров`ю його та його дружині, не маючи іншої можливості припинити посягання.
Такі дії ОСОБА_6 відповідають вимогам частини першої та частини другої статті 36 КК України щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання.
Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, оскільки мав достатньо часу щоб викликати поліцію та зупинити його дії, якщо вважав їх небезпечними, не відповідають встановленим обставинам та не є умовою для застосування особою права на самозахист відповідно до ч.2 ст.36 КК України.
Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 без попереджувального пострілу відразу здійснив по ньому постріл, що підтверджують свідки, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника лише свідчить про наявність у його діях ознак за ст.36 КК України.
Посилання ОСОБА_3 на те, що із показів самого ОСОБА_6 очевидно, що він заздалегідь чекав на нього із рушницею "у засідці", тому такі дії не можуть бути самооброною, а є умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, суперечать матеріалам кримінального провадження, якими підтверджено, що нападника ОСОБА_6 не знав, а зброю застосував у момент усвідомлення ним загрози від суспільно-небезпечного посягання.
Крім того, ОСОБА_3 твердить, що при вказаних вище обставинах, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погрожували йому вбивством.
Так, 30.08.2019 року до чергової частини Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій він просить притягути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ніч з 06.01.2019 на 07.01.2019р. біля 4.00 год. на території домоволодіння останніх за адресою АДРЕСА_1 , погрожували заявнику вбивством.
Відомості про даний факт внесено до ЄРДР 30.08.2019р. за №0000562 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке об`єднане з кримінальним провадженням № №0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України під єдиним номером № №0000024.
В ході досудового розслідування встановлено, що після застосування ОСОБА_6 зброї на свій самозахист від протиправних дій ОСОБА_3 , останній залишався на території домоволодіння ОСОБА_6 до часу прибуття швидкої допомоги та поліції. У цей час на місці події знаходилась ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які не підтвердили, що мали місце погрози ОСОБА_3 зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Таких обставин не встановлено і в судовому засіданні. Самим ОСОБА_3 не наведено об`єктивних даних про реальність погрози йому вбивством та мотивів її застосування.
У зв`язку із відсутністю будь-яких доказів на підтвердження слів ОСОБА_3 про погрози вбивством зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідчий правильно закрила кримінальне провадження за відсутністю події злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.
Із врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що слічим повно та об`єктивно проведено досудове розслідування та надано правильну юридичну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, сукупність яких свідчить про наявність достатніх підстав для висновку про закриття кримінального провадження, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.303-309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.129 КК України
- залишити без задоволення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя