У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 року старший слідчий слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 подав до суду клопотання про арешт майна,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

В подальшому старший слідчий слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 подав заяву про залишення без розгляду цього клопотання, тож слідча суддя заслухавши з даного питання думку сторін та вивчивши останнє, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Право подачі заявником заяви про залишення його клопотання про арешт майна без розгляду являється його конституційним правом, оскільки полягає у вільній реалізації свого права у спосіб передбачений КПК України та саме в такій спосіб на думку особи їй буде надано ефективний спосіб захисту в національному органі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.
На підставі наведеного, слідча суддя приходить до висновку, що заяву адвоката ОСОБА_4 необхідно залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 1-29, 201, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України задовольнити.

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 про залишення клопотання про арешт майна,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідча суддя: ОСОБА_1