Справа № 569/7408/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження за № 0001016 від 18.02.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч 2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
На початку лютого 2019 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленої досудовим розслідуванням особи виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами громадян щодо невизначеного кола осіб.
Для реалізації свого задуму невстановлена досудовим розслідуванням особа розробила план дій, відповідно до якого, з метою заволодіння грошовими коштами осіб шляхом обману, телефонувала на телефони громадян, повідомляла останнім неправдиві відомості щодо потрапляння у ДТП їх знайомих та необхідності термінового надання грошових коштів на лікування та уникнення кримінальної відповідальності.
У подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомляла ОСОБА_4 анкетні дані громадян та адресу, за якою необхідно приїхати та забрати грошові кошти, а в подальшому частину коштів перерахувати на рахунки, вказані невстановленою досудовим розслідуванням особою, а частину залишати собі за виконану роботу щодо отримання незаконно заволодівших коштів.
Водночас такі дії, об`єднані умислом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами громадян, невстановлена досудовим розслідуванням особа планувала здійснювати неодноразово щодо осіб, яких вводила в оману.
Так, 18 лютого 2019 року, близько 13 год. 00 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала на мобільний номер телефону № НОМЕР_1 , абонентом якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , представилася працівником поліції та повідомила останньому неправдиві відомості щодо потрапляння його онука у ДТП та необхідності термінового надання йому коштів для уникнення кримінальної відповідальності.
У подальшому, 18.02.2019, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 17000 гривень, які він передав, будучи переконаним у тому, що його онук перебуває у небезпеці, чим потерпілому ОСОБА_5 завдано майнову шкоду в розмірі 17000 гривень.
Крім того, 18 лютого 2019 року, близько 15 год. 30 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала на стаціонарний телефон № НОМЕР_2 , абонентом якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_3 , представилася працівником поліції та повідомила останній неправдиві відомості щодо потрапляння у ДТП її сина та необхідності термінового надання йому коштів на лікування та для уникнення кримінальної відповідальності.
У подальшому, 18.02.2019, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 11000 гривень, які вона передала, будучи переконаною у тому, що її син перебуває у небезпеці, чим потерпілій ОСОБА_6 завдано майнову шкоду в розмірі 11000 гривень.
Окрім цього, 18 лютого 2019 року, близько 18 год. 45 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа зателефонувала на стаціонарний телефон № НОМЕР_3 , абонентом якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_4 , представилася працівниками поліції та повідомила останній неправдиві відомості щодо потрапляння її сина у ДТП та необхідності термінового надання йому коштів на лікування та для уникнення кримінальної відповідальності.
У подальшому, 18.02.2019, близько 18 год. 45 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку за адресою АДРЕСА_4 , маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою мав намір отримати від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 550 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 16874 гривні, які вона мала передати, для ОСОБА_4 , будучи переконаною у тому, що її син перебуває у небезпеці.
Однак довести злочин до кінця йому не вдалось з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_4 не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину, оскільки останнього було зупинено потерпілою і настання наслідку не настало.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч 2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України, визнав повністю, пояснив, що телефонував на телефони громадян, повідомляв останнім неправдиві відомості щодо потрапляння у ДТП їх знайомих та необхідності термінового надання грошових коштів па лікування уникнення кримінальної відповідальності. Просив суд суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують про розгляд справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, при обранні міри покарання покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз"яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження в суді. Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, згідно чинного законодавства за ч. 2 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб) та за ч. 3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України (незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття обвинуваченого, його правдиві покази, тяжких наслідків від його дій не настало, добровільне відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліках не перебуває.
Приймаючи до уваги особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу встановленої в санкції ч. 2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч 2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому наступне покарання:

- ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 850 грн.
- ч 2 ст.190, КК України у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 1190 грн.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 1190 грн.
Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Sony» ІМЕІ НОМЕР_4 із абонентським номером НОМЕР_5 , розкладний ніж, банківську картка «Gold» «Приватбанк» з № НОМЕР_6 , банківську картку «Монобанк» з № НОМЕР_7 , картку знижок «Столична ювелірна фабрика», клубну картку, паспорт (ID-картка) виданий на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 417 гривень, квитанцію з ломбарду «Ломбард-Капітл» договір №, мобільний телефон марки «Prestigio» IMEI1 НОМЕР_8 , IMEI2 НОМЕР_9 картку для виплат «Приватбанк» з № НОМЕР_10 та 4 бонусні картки, які було вилучено 18.02.2019 у ОСОБА_8 повернути останньому,
розкладний ніж та аркуш паперу із записаним абонентським номером, які було вилучено 18.02.2019 у ОСОБА_8 знищити;
грошові кошти в сумі 411 гривень, банківська картка «Gold» «Приватбанк» з № НОМЕР_11 , картку поповнення рахунку «Vodafon» з ідентифікаційним номером № НОМЕР_12 , паспорт (ID-картка) № НОМЕР_13 виданий на ім`я ОСОБА_4 ., які було вилучено 18.02.2019 у ОСОБА_4 повернути останньому,
на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_14 , мобільний телефон марки «Ergo F181 Step» із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_15 , IMEI1 НОМЕР_16 , IMEI2 НОМЕР_17 .
На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1