Провадження №1-кп/205/568/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Личково Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, раніше не засудженого; пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.119 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 23 жовтня 2019 року, близько 22 години 30 хвилин, разом з дружиною ОСОБА_5 та сином потерпілим ОСОБА_7 , перебував за місцем їх спільного проживання: у кімнаті АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник побутовий конфлікт та обопільна бійка, в результаті якої обвинуваченому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу у міжбрівній області з переходом в лобну область праворуч, семи саден, трьох синців, субкон`юктивальних крововиливів правого та лівого ока крововиливу на червоній каймі нижньої та верхньої губ, внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій скронево-тім`яній області, внутрішньо-шкіряного крововиливу та садна на задній поверхні шиї у нижній третині з переходом праворуч та ліворуч, синця та трьох вкушених ран 1-го пальця лівої кисті, синця та чотирьох вкушених ран 1-го пальця правої кисті, внутрішньо-шкіряного крововиливу та синця на задній поверхні лівого плеча з переходом на зовнішню поверхню у верхню третину, трьох саден: на передній поверхні правого колінного суглобу та на передній поверхні правої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, а ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних гематом та садна правої половини обличчя, внутрішньо-шкіряного крововиливу в лобній області ліворуч, синця та саден лівого передпліччя з переходом на променево-зап`ястковий суглоб, вкушеної рани 5-го пальця лівої кисті, які за своїм характером відносяться легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Через незначний після бійки час, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходився у приміщенні лоджії біля кімнати №2, де почув з кімнати №1 голос потерпілого та шум, після чого, усвідомлюючи, що потерпілий продовжує агресивну поведінку та бажаючи припинити протиправну поведінку ОСОБА_7 шляхом його залякування, схопив пешню (лом для створювання лунок), яка постійно знаходилась на вказаній лоджії та залишаючись на вході до лоджії, демонструючи пешню, став статично утримувати її перед собою. В цей час потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кімнати №2, з метою продовження насильницьких дій відносно обвинуваченого, став стрімко наближатися до ОСОБА_6 , який статично утримував в правій руці пешню, при цьому, стоячи обличчям у напряму руху потерпілого, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, виставив пешню на рівні брюшної порожнини під незначним нахилом до гори, гострим металевим накінечником спрямованим в бік ОСОБА_7 , який не змінюючи швидкості, продовжив рух в напрямку обвинуваченого та під час руху наткнувся на гострий металевий накінечник власним тілом, отримавши тілесні ушкодження у вигляді: колотої рани на передній поверхні грудної клітини праворуч в проекції VII ребра з крововиливом у прилеглі м`які тканини, ушкодженням VII ребра, діафрагми, печінки, нирки і навколо ниркової клітковини. Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від проникаючого колотого сліпого поранення грудної клітини праворуч з ушкодженням VII ребра, діафрагми, печінки, нирки і навколо ниркової клітковини, яке супроводжувалося кровотечею та ускладнилося розвитком гострого малокрів`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду, що 23 жовтня 2019 року, після 22 години, він, разом зі своєю дружиною, перебував за місцем їх проживання: у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , при цьому, дружина дивилась телевізор, а він ліг відпочивати в іншій кімнаті. Почувши крик дружини про допомогу, він вийшов у кімнату, де вона дивилась телевізор та побачив, що його син потерпілий ОСОБА_7 , душить свою матір. Коли він підійшов до потерпілого та намагався припинити його дії, останній наніс йому удар в обличчя, після чого схопив його за одяг та потягнув у свою кімнату, де продовжив наносити йому удари руками та ногами по голові та іншим частинам тіла, після чого почав його душити. Коли його дружина ОСОБА_5 , намагалася відтягнути потерпілого від нього, останній наніс їй кілька ударів головою в обличчя, після чого дружина стала викликати працівників поліції. Під час їхньої з потерпілим боротьби, останній став видавлювати йому очі, кусав його за пальці рук, після чого несподівано відключився, а він пішов на лоджію заспокоїтися. Через деякий час, коли він перебував на лоджії, він знову почув шум та побачив потерпілого ОСОБА_7 , який біг в його сторону. Усвідомлюючи, що потерпілий знову стане завдавати йому тілесні ушкодження, він схопив пешню, яка постійно знаходилась на лоджії та перша потрапила в руки, після чого тримаючи її в руці, виставив трохи вперед під кутом, щоб налякати потерпілого та припинити його дії. Однак потерпілий ОСОБА_7 , продовжуючи рух в його сторону, всім тілом наткнувся на гострий наконечник, після чого вискочив з квартири, а через деякий час помер в автомобілі «швидкої допомоги».

Винуватість ОСОБА_6 також повністю підтверджується показаннями представника потерпілого ОСОБА_5 , яка пояснила суду, 23 жовтня 2019 року, після 22 години, вона зі своїм чоловіком обвинуваченим ОСОБА_6 , знаходились за місцем свого проживання: у кв. АДРЕСА_3 , при цьому, вона дивилась телевізор, а обвинувачений спав на дивані. В цей момент додому повернувся їх син потерпілий ОСОБА_7 , який перебував у стані сп`яніння та став без будь-якої причини, душити її. Коли вона стала кричати, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , який зробив зауваження потерпілому з приводу його поведінки, на що останній вдарив обвинуваченого, після чого схопив за одяг та потягнув у свою кімнату, де продовжив наносити йому удари та душити. Злякавшись за життя свого чоловіка, вона спробувала відтягнути потерпілого від ОСОБА_6 , однак він спочатку вкусив її за палець, після чого вдарив у голову. Вискочивши з кімнати потерпілого, вона стала одночасно викликати поліцію та «швидку допомогу» і поки вона дзвонила, ії син потерпілий ОСОБА_7 , відключився, після чого обвинувачений пішов на лоджію та став палити. Приблизно в цей час прийшли сусіди та поки вони спілкувались, вона знову почула шум, після чого побачила як її син ОСОБА_7 , з криками пробіг мимо неї та вибіг з квартири. Нічого не зрозумівши, вона побігла за ним та побачила його вже лежачим на сходах, після чого приїхали працівники поліції та «швидка допомога».

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та представника потерпілого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене з необережності.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є особою пенсійного віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку потерпілого та стан сп`яніння, у якому він перебував в момент злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, а також думки представника потерпілого, яка просила суворого не карати обвинуваченого, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи у сумі 1256,08 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи №5/4.6/1024 від 13 листопада 2019 року в розмірі 1256 гривень 08 копійок.

Речові докази, якими було визнано: паперовий пакет, поліетиленовий пакет, спец.пакет №3468396, сім паперових конвертів з вмістом згідно постанови ст.слідчого Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 24 жовтня 2019 року та квитанції №2874 від 24 жовтня 2019 року які зберігаються в камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1