Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/20/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 січня 2020 року, якою стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, маючого середню технічну освіту, працюючого: ПрАТ «Первомайський консервно-молочний комбінат» - водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.10.1997 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 р.) від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, штраф 300 гривень;

- 22.12.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, п. 4,5 ст. 27, ст. 304, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 19.04.2004 року Кіровоградським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 09.08.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 121, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки;

- 06.11.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 29.01.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, 29.11.2016 року звільненого по відбуттю строку покарання;

- 31.10.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 1 рік,

- 18.10.2019 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: до 13 год. 20 хв. 06.03.2020 року, без визначення розміру застави,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 січня 2020 року, задоволено клопотання слідчого Кропивницького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

Задовольняючи вказане клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозрюваний у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може покинути місце свого проживання; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що не виявлено і не вилучено знаряддя злочину; може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілого з метою подальшої зміни ними показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки свідки проживають в одному населеному пункті, а також знає особисто потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення, що є особою неодноразово судима та схильною до вчинення злочинів проти життя та здоров`я громадян.

Тому, враховуючи обставини провадження, слідчий суддя встановив, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваної під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, та обрати на час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту у нічний час.

Свої вимоги мотивує тим, що сторона захисту, не погоджується із зазначеним рішенням слідчого судді, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки даний запобіжний захід є занадто суворим для підозрюваного з огляду на фактичні обставини справи, а відтак ухвала слідчого судді підлягає до скасування з огляду на наступне:

08.01.2020 року органами слідства повідомлено, ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, про те, що 07.01.2020 року близько 02 год. 30 хв. між ним та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вбивство потерпілого ОСОБА_11 та тримаючи в руці невстановлений слідством предмет, який має колото-різані властивості, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_11 та наніс йому один удар в область життєво важливого органу, а саме в стегно правої ноги, від якого останній впав, та продовжуючи свій злочинний намір ще наніс ряд ударів кулаками рук в область голови та тулубу потерпілого.

В подальшому ОСОБА_11 вибіг на вулицю, де впав на землю через поранення ноги, а ОСОБА_8 залишив його там одного, відмовившись викликати швидку допомогу, та вважаючи, що виконав усі дії для доведення злочину до кінця, однак не довів з причин, що не залежали від його волі, а саме через те, що потерпілого ОСОБА_11 помітив на вулиці ОСОБА_12 та викликав швидку медичну допомогу, якою потерпілого було доставлено в Кіровоградську обласну лікарню, де йому було надано медичну допомогу.

Водночас, захисник зазначає, що у даному випадку обставини викладенні слідчим у повідомлені про підозру не відповідають дійсності. Слідчий суддя покази ОСОБА_8 не взяв до уваги. ОСОБА_8 вину у замаху на вбивство ОСОБА_11 заперечив (зазначив, про те що відбулося між ними було лише нещасним випадком). На думку захисту кваліфікація дій підозрюваного у кримінальному правопорушенні є не вірною.

Також захисник зазначає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, те що згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення , якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, на переконання захисника, ухвала слідчого судді стосовно підозрюваного підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу не може бути задоволено, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного колегія суддів не вбачає.
Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 , неврахування районним судом пояснень підозрюваного та неправильність кваліфікації його дій.
Однак, зазначене колегія суддів не бере до уваги.
Як вбачається з ухвали слідчого судді в судовому засіданні, досліджено докази, а саме: заява про вчинення кримінального правопорушення, протокол допиту потерпілого, протоколи огляду місця події, протокол обшуку, протоколи допиту свідків. Вказані письмові докази надані стороною обвинувачення повною мірою доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеня.
Окрім того, слідчим суддею враховані обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання у разі доведення винуватості, наявність утриманців та судимостей та надано їм належну оцінку.
Разом з тим необхідно зазначити, що надання оцінки доказам та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу вимогами КПК України не передбачено.
А тому, колегія суддів не бере до уваги апеляційні доводи захисту про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 , оскільки обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п.13 ч.2 ст.115 КК України підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, при цьому юридична кваліфікація його дій, як і вина ОСОБА_8 , може бути встановлена виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті, а тому посилання захисника на недоведеність вини та неправильності кваліфікації дій ОСОБА_8 є безпідставними.
Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, таких як переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснити спроби направлені на незаконний вплив на свідків та потерпілого з метою подальшої зміни ними показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 під час досудового розслідуванні не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення а також, те, що ОСОБА_8 раніше судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів письмових доказів, встановлених під час судового розгляду ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України.
Обставини встановлені слідчим суддею, у своїй сукупності, вагомість доказів, особа підозрюваного, істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки оскільки, ОСОБА_8 раніше судимий, підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин, який посягає на життя та здоров`я потерпілого. Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 січня 2020 року,, якою підозрюваному застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, залишити без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 січня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: до 13 год. 20 хв. 06.03.2020 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4