Провадження № 11-кп/824/3104/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)»
секретаря судових засідань ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року, про приведення вироку Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року за клопотанням Міністерства юстиції України приведено у відповідність із законодавством України вирок Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 з урахуванням апеляційної ухвали Волгоградського обласного суду Російської Федерації від 23.12.2015 щодо ОСОБА_6 та визначено, що відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винним, передбачена ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України, а також визначено строк, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено обчислювати з 21.05.2015.
В апеляційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_6 просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 15.08.2014 по 23.12.2015 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015. Привести вирок Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 у відповідність із ч.3 ст. 68 КК України і призначити покарання, яке не перевищує 2/3 від мінімального розміру покарання, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі. Крім того, апелянт просить застосувати ст. 69 КК України призначивши йому більш мяке покарання, ніж передбачено законом, врахувавши обставини, що помякшують покарання, а саме щире каяття та зізнання у вчиненому злочині, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, під впливом погроз, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, позитивних характеристик та стан здоровя його матері, яка потребує догляду. Також, ОСОБА_6 просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив задовольнити її, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджено вироком Центрального районного суду м. Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з відбуттям покарання в колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, а саме замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року зазначений вирок Російської Федерації приведено у відповідність із законодавством України та визначено, що відповідальність за вчинення ОСОБА_6 вказаного злочину, передбачена ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 307 КК України, а також визначено строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років без конфіскації майна.
Разом з тим, визначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню судом залишено поза увагою положення п.1 ч.4 ст. 610 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадку, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
При приведенні у відповідність вироку Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 з урахуванням апеляційної ухвали Волгоградського обласного суду Російської Федерації від 23.12.2015 відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції визначив, що злочин за який він засуджений іноземним судом відповідає ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України, тобто незакінчений злочин.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу).
Таким чином, з огляду на вказані вимоги Загальної частини закону України про кримінальну відповідальність, які підлягають обов`язковому застосуванню, в силу вимог ч. 1 ст. 65 КК України, суд мав призначити ОСОБА_6 покарання, яке не перевищує двох третин максимального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, тобто 8 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року підлягає зміні, з призначенням ОСОБА_6 покарання, яке відповідатиме вимогам законодавства України та буде узгоджене з вироком суду іншої країни.
Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягають ч.5 ст. 72 КК України у вказаній редакції в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Як вбачається з матеріалів справи, вирок Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 набув чинності 23.12.2015, у відповідності до апеляційної ухвали судової колегії по кримінальним справам Волгоградського обласного суду від 23.12.2015.
З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зарахування ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі за період з 15.08.2014 по дату набрання вироком законної сили, тобто по 23.12.2015.
Разом з тим, прохання засудженого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 року» та положень ст. 69 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки при вирішенні питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, не підлягають розгляду.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року, про приведення вироку Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити.
Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Центрального районного суду міста Волгограда Російської Федерації від 21.05.2015 з урахуванням апеляційної ухвали Волгоградського обласного суду Російської Федерації від 23.12.2015 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 15.08.2014 по 23.12.2015 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Судді:
_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4