УХВАЛА
судового засідання

22 травня 2020 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілої сторони ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові обвинувальні акти у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15 -ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, ОСОБА_11 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно направленого на адресу суду обвинувальних актів, об`єднаних ухвалою суду в одне провадження ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 -ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15 -ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, ОСОБА_11 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою яке мотивував тим, що ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину , за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та їх захисники проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили, вважають, що обвинуваченим слід змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт з носінням засобу контролю та крім того вважають, що прокурор не достатньо довів ризики зазначені у ст. 177 КПК України, а крім того клопотання є практично ідентичним поданим прокурором раніше, без зазначення нових ризиків.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, щодо обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та такий неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25 березня 2020 року, відповідно строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 24 травня 2020 року.

Суд приходить до висновку про те, що доводи прокурора про наведені у клопотанні обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
На даний час з`ясування обставин у даному кримінальному провадженні не завершено, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні ряду злочинів, включаючи і особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть переховуватись від суду, враховуючи міру покарання у разі визнання їх винуватими,яка їм загрожує, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які на даний час ще не допитані в судовому засіданні, продовжити злочинну діяльність перешкоджати встановленню істини у справі, підстав для обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу немає.

Вирішуючи питання про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У зв`язку із наведеним, суд погоджується із доводами прокурора про те, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не перестали існувати, а тому його клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених слід задоволити.
Положеннями ч.4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1.) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування 2.) щодо злочину, який спричинив загибель людини 3.) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обвинувачується у тому числі у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, а саме: в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України,-
у х в а л и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу тримання під вартою задоволити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 2 місяці з 22 травня 2020 року по 19 липня 2020 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисникам, прокурору та направити у Львівську установу виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3