Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.296, ч.1 ст.126 КК України, у кримінальному провадженні №0000565,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року задоволено клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 .
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 24 січня 2020 року по 23 березня 2020 року.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_4 ніде не працює, не займається суспільно корисною працею, не одружений, не має утриманців, натомість він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вказану ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
На обґрунтування своїх вимог обвинувачений покликався на те, що його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не підтверджена доказами. Зазначив, що він не має наміру переховуватись від суду, потерплі на даний час вже допитані у суді, а тому він не може чинити на них жодного впливу, інші свідки є працівниками правоохоронних органів, тому на них тиск він також не може чинити, а також не може сховати або пошкодити будь-які докази, оскільки досудове розслідування на даний час вже завершене. При цьому, обвинувачений вказав, що він зареєстрований та проживає у місті Рівне.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних вимог та потерпілого ОСОБА_7 і його представника-адвокта ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення вимог апелянта, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як встановлено ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000565 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.296, ч.1 ст.126 КК України.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 березня 2020 року.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, на думку прокурора, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам та гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Так, колегія суддів вважає, що на даний час не зменшився та продовжує існувати ризик можливості переховування ОСОБА_4 від суду. Зокрема, як правильно врахував місцевий суд, ОСОБА_4 обвинувачується у ряді злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких, раніше притягався до кримінальної відповідальності. Водночас, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а також сплачує аліменти на утримання дочки від попереднього шлюбу, не можуть розцінюватись як обставини, які зменшують даний ризик, оскільки ОСОБА_4 після вчинення вказаних злочинів, був оголошений у державний розшук у зв`язку з неможливістю встановлення його місця перебування. Вказані обставини, у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинах, підтверджують його можливість переховуватись від суду.
Окрім того, враховуючи особу обвинуваченого, який зловживає алкогольними напоями, негативно характеризується, не має постійного джерела доходу, схильний до насильницьких дій, що стверджується його неодноразовими притягненнями до адміністративної та кримінальної відповідальності, може свідчити про ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
При цьому, згідно показань потерпілого ОСОБА_7 , наданих ним під час апеляційного розгляду, вбачається, що він переживає за своє життя та здоров`я, а тому просив не змінювати обвинуваченому вид запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Часткове відшкодування обвинуваченим потерпілому матеріальної шкоди, враховуючи встановлені обставини, не зменшує цих ризиків.
Що стосується ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, то колегія суддів зауважує, що ОСОБА_4 не визнає свою вину у жодному з пред`явлених йому обвинувачень, як зазначив прокурор, і тому виникає необхідність проведення одночасних допитів з потерпілими та свідками, а отже існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих і свідків, зокрема тих, з ким він знайомий та чиє місце проживання йому відомо, з метою зміни ними своїх показань.
Таким чином, апеляційні доводи обвинуваченого щодо безпідставності існування зазначених ризиків є неспроможними.
При цьому, на існування ризику можливості знищення чи спотворення обвинуваченим речових доказів, про що він вказав в апеляційній скарзі, не покликався ні прокурор у клопотанні, ні місцевий суд в своїй ухвалі.
Окрім того, колегія суддів зауважує, що доведеність чи не доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не є предметом даного апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що на даний час більш м`який вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3