ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5369/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/12/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових
У Х В А Л А
іменем України
28 січня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування продовження застосування покарання у виді довічного позбавлення волі щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 27.04.2001 року Харківським обласним судом за ч.1 ст.222, ст.94, п.п. «ж», «з» ст.93, ст.42 КК України (в ред.1960 року) до довічного позбавлення волі.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про скасування продовження відбування покарання у виді довічного позбавлення волі з підстав досягнення ним 67 річного віку, суд першої інстанції вказав, що покарання у виді довічного позбавлення волі є безстроковим, а відповідно до вимог ст.64 КК України віковий ценз враховується лише при призначенні покарання, а не під час його відбування та не є підставою для припинення виконання вироку. Судом першої інстанції наголошено, що єдиним механізмом припинення відбування особою покарання у виді довічного позбавлення волі є Акт Президента України про помилування за умови відбуття такою особою 25 років позбавлення волі.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх доводів указує, що відповідно до вимог ст.64 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці від 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були у стані вагітності під час вчинення злочину або постановлення вироку. За викладеного апелянт наголошує, що вимоги вказаної норми поширюються як при призначенні покарання, так і під час його виконання. На день подання апеляційної скарги ОСОБА_8 досяг 65 річного віку, а отже подальше виконання вироку відносно нього має бути припинене. На думку захисника, судом першої інстанції допущено неправильне тлумачення закону України про кримінальну відповідальність, яке суперечить його точному змісту. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про припинення виконання призначеного ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були в стані вагітності під час вчинення злочину або на момент постановлення вироку, а також у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.87 КК України, Актом Президента України про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років.
Отже, правові підстави для звільнення особи від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, відсутні, окрім Акта Президента України про помилування за умови відбуття такою особою двадцяти п`яти років позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 , 1952 року народження вироком Харківського обласного суду від 27.04.2001 року засуджено за ч.1 ст.222, ст.94, п.п. «ж», «з» ст.93, ст.42 КК України (в ред.1960 року) до довічного позбавлення волі.
Відповідно до інформації, яку вказано засудженим в клопотанні, 17.03.2017 року йому виповнилось 65 років, і, на його думку, а також на думку його захисника, виконання вироку, яким особу засуджено до довічного позбавлення волі, має бути припинено.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами сторони захисту та вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою.
Трактування захисником положень ст.64 КК України не узгоджується як із змістом самої норми, так і з правовим механізмом звільнення осіб від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.
Указаною статтею безальтернативно визначено, що віковий ценз для осіб, які вчинили злочини, і до них має бути застосовано покарання у виді довічного позбавлення волі, враховується лише при призначенні їм покарання і її положення не підлягають застосуванню під час виконання вироку.
Враховуючи, що на сьогодні система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства України не внесені, тому відсутні підстави для скасування продовження застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.
Як правильно вказано судом першої інстанції, виконання покарання у виді довічного позбавлення волі є безстроковим і єдиним передбаченим законодавством України механізмом для зміни або припинення його виконання є Акт Президента України про помилування.
Іншого механізму для скасування продовження застосування покарання у виді довічного позбавлення волі чинним законодавством України не передбачено.
Колегія суддів не приймаються до уваги доводи захисника про те, що суд першої інстанції з урахуванням практики ЄСПЛ повинен був припинити виконання покарання у довічного позбавлення щодо ОСОБА_8 через досягнення ним 65 річного віку, оскільки національним законодавством України не врегульовано механізм перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів не знаходить.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про скасування продовження застосування відносно нього покарання у виді довічного позбавлення волі без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3