Дата документу 14.01.2020 Справа № 323/2165/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/345/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/2165/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019, якою
відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Згідно ухвали, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-строкове звільнення його від подальшого відбування покарання в якому зазначає, що 02.07.2019 року адміністрацією колонії, йому було відмовлено в застосуванні до нього пільг відповідно до ст.81 КК України, з тих причин, що він не має заохочень. Прохає його умовно-дострокове звільнити, адже він не має стягнень, не порушував режим утримання, працював, не має цивільного позову.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, але по прибуттю в установу засуджений перебував кожного разу менше ніж три місяці, на виробництві установи був працевлаштований не тривалий час, а отже досконально вивчити його поведінку адміністрації колонії не представилось за можливе, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , зазначає, що він свою вину в вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, потерпілий вимог до нього не має; засуджений має малолітнього сина ОСОБА_9 , 2010 р.н. однак на даний час він позбавлений батьківських прав. Має одне заохочення за роботу в пром. зоні колонії, має захворювання гепатитом. Крім того, у нього є одна сувора догана. Враховуючи викладене апелянт просить застосувати до нього положення ст.81 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

З огляду на ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону віднесені порушення цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

При вивченні матеріалів кримінального провадження та перевірці доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, колегією суддів було встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду провадження було суттєво порушено право обвинуваченого на захист.

Так, статтею 59 Конституції України визначено право кожного на професійну правничу допомогу.

Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст.59, ч.2 ст.63, п.5 ч.3 ст.129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство, щодо прав людини і основоположних свобод (ст.11 Загальної декларації прав людини; ч.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч.2 ст.48 КПК України, захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

З огляду на п.2 ч.2 ст.49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

З поданої засудженим ОСОБА_7 до суду першої інстанції заяви випливає, що останній, окрім вимог по суті поданої заяви, також клопотав призначити йому захисника (російською мовою «посодействовать в предоставлении в судебное заседание государственного защитника»).

Суд першої інстанції на вказане клопотання не звернув уваги, не доручив центру з надання безоплатної правової допомоги призначити засудженому адвоката для здійснення захисту і розглянув провадження без захисника. В ухвалі суду зазначено, що засуджений не наполягав на призначенні йому захисника, однак з журналу і з відеозапису судового засідання випливає, що судом взагалі не ставилося питання про можливість розгляду провадження за відсутності захисника при тому, що засуджений не відмовлявся від раніше поданого ним клопотання. Норми процесуального закону не зобов`язують особу наполягати на реалізації цього права, а навпаки покладають цей обов`язок на слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд.

Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального законодавства і тим самим порушив право ОСОБА_7 на захист, що за змістом ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 415 КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019, стосовно ОСОБА_7 , скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Матеріали кримінального провадження направити до Оріхівського районного суду Запорізької області.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4