Справа № 202/1715/20
Провадження № 1-кс/202/2394/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 березня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській областіперебуває кримінальне провадження № 0000051, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 11 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 Дніпропетровської області.

20 березня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна.

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 10 березня 2020 року.

Згідно з матеріалами клопотання, до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області надійшла інформація з УКР ГУНП в Дніпропетровській області про те, що група невстановлених осіб, діючи за попередньою змовою, здійснюють заволодіння нерухомим майном на території міста Дніпра.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що після смерті одноосібної власниці квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 , 1947 року народження, що мала місце 02.10.1999 року, державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо спадкування частини квартири сином померлої ОСОБА_7 та частини квартири донькою померлої ОСОБА_8 . Зазначені свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 1-11531 та 1-11529 від 04.09.2004 року.

18.06.2013 року державний реєстратор реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про права на спадщину, серія та номер ВВМ207767 виданого 04.09.2004 року вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо приватної власності частини квартири АДРЕСА_2 . 2 за ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 17.07.2001 Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 ,. пояснив, що на початку літа 2019 року в районі житлового масиву «Тополь-3» познайомився з раніше невідомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , який в ході розмови пригостив алкогольними напоями та запропонував роботу на будівництві. В подальшому до грудня місяця 2019 року ОСОБА_7 працював при будівництві приватного будинку на території АДРЕСА_3 разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 та у м. Харків в будинку родині ОСОБА_10 . Паспорт громадянина України ОСОБА_7 в зазначений період знаходився у ОСОБА_10 , якого було встановлено, як ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_4 . ОСОБА_12 познайомив ОСОБА_13 з раніше засудженою ОСОБА_14 . Протягом двох тижнів грудня 2019 року ОСОБА_15 стала мешкати разом з ОСОБА_7 за адресою його мешкання та постійно приносила алкогольні напої.

29.12.2019 року ОСОБА_10 під приводом списання заборгованостей на комунальні послуги та складання договору, щодо офіційного працевлаштування привіз ОСОБА_16 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння до приватного нотаріуса ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_5 . В офісі нотаріуса їх зустрів чоловік на ім`я ОСОБА_18 , на прізвисько « ОСОБА_19 », який пояснив, що ОСОБА_13 необхідно підписати документи на працевлаштування і тоді він віддасть йому паспорт, що останній і зробив. В подальшому було встановлено, що підписаний документ був договором дарування квартири АДРЕСА_2 . 2 на ОСОБА_20 , 1966 року народження. При допиті ОСОБА_7 також вказав, що ОСОБА_20 у нотаріуса не бачив, а розмовляв лише з зазначеним ОСОБА_18 та нотаріусом ОСОБА_17 , які надали йому заздалегідь підготовлені документи. Встановлений слідством ОСОБА_18 , а саме - ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_6 після підписання документів віддав паспорт на вулиці ОСОБА_7 та гроші на алкогольні напої. Після чого останній поїхав до місця свого мешкання та розпивав алкогольні напої з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На наступний день рідна сестра ОСОБА_23 від сусідів брата дізнлась про дану подію, після чого звернулась до поліції з заявою та поклала брата до лікарні.

Допитана ОСОБА_24 підтвердила покази свого брата та додатково повідомила, що в десятих числах лютого 2020 року ОСОБА_25 та ОСОБА_21 приходили за її місцем мешкання, намагаючись встановити місцезнаходження ОСОБА_16 . З зазначеними чоловіками розмовляв її чоловік ОСОБА_26 , який будучи допитаним пояснив, що в ході розмови зазначені чоловіки залякували його та вимагали придбати у них право власності на квартири АДРЕСА_2 . 2. Після даної розмови ОСОБА_24 вирішила оформити право власності на квартири за вищезазначеною адресою з метою недопущення заволодіння квартирою шахраями.

11.01.2020 року державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_27 на підставі свідоцтва про права на спадщину, серія та номер 1-11529 виданого 04.09.2004 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо приватної власності частини квартири АДРЕСА_2 . 2 за ОСОБА_24 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 03.01.1997 Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

21.02.2020 року слідчим винесено відповідну постанову про визнання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000051.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що з метою збереження речового доказу та запобігання ризикам можливого відчуження чи розпорядження майном, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді арешту майна.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий у судове засідання не з`явився, натомість до матеріалів клопотання додав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляду клопотання без його участі.

Крім того, слідчий просив здійснювати розгляд клопотання без участі власника майна.

В силу вимог ст.172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність власника майна, оскільки його неявка не є перешкодою у такому розгляді.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000051, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 11 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 21 лютого 2020 року об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_8 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000051 від 11 лютого 2020 року.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 .
Заборонити будь-яким особам відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1