Номер провадження: 11-сс/813/507/20
Номер справи місцевого суду: 947/5393/20 1-кс/947/2486/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 тазастосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.05.2020 року без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше судимого:
05.12.2017 року вироком Суворовського районного суду м. Одеса за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити речі, які мають значення доказів або вчинити інший злочин, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного зазначає, що підозра необґрунтована, ризики прокурором не доведені, а слідчим суддею взагалі не розглядалась можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та не взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема того, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується, має захворювання, лікування якого неможливе в умовах слідчого ізолятору.
На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, з визначенням розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що приблизно 18.10.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, діючи повторно, останній вступив у злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.
З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 , о 03 годин 00 хвилин 18.10.2019, на невстановленому автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_3 , де між будинками №7 та №9 помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_12 .. Обравши майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у відповідності до відведеним їм ролей, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на заволодіння чужим майном будь-яким способом, почали застосовувати до ОСОБА_12 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_10 , під час застосування до ОСОБА_12 чергового прийому боротьби, шляхом ривку, відкрито заволодів з шиї останнього золотим ланцюжком вагою 42 грами, вартістю 60000 гривень. Після цього, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розуміючи, що їх дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток у розмірі 60000 гривень.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

З матеріалів провадження видно, що 14.03.2020 року, відносно ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а відповідно до санкції частини 2 вказаної статті, вона передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
З матеріалів провадження вбачається, що при постановленні ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Долученими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри та заявлених у кримінальному провадженні ризиків.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою.
Зазначена підозра повністю підтверджується матеріалами, зібраними у ході досудового розслідування, перелік яких наявний в клопотанні прокурора відносно ОСОБА_8 (а.с. 6-10, 15-51).

Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених прокурором ризиків спростовуються матеріалами, долученими прокурором до клопотання.

Зокрема, підозрюваний не працює та не навчається, притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, тобто за вчинення корисливих злочинів та вчинив інкримінований йому злочин в період випробувального терміну, що свідчить про можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання.

Крім того, враховуючи відсутність у підозрюваного працевлаштування та офіційних джерел для існування, існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому апеляційний суд вважає, що наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, з урахуванням обставин даного кримінального правопорушення, не може свідчити про відсутність заявлених у кримінальному провадженні ризиків.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра обґрунтована, а також наявні ризики, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту щодо наявності у ОСОБА_8 певного захворювання, апеляційний суд приймає до уваги, однак захисником не було надано будь-яких документальних підтверджень того, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження доказами, тому немає підстав для її задоволення.

Інших доводів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 року якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4