Справа № 521/9545/19
Номер провадження:1-кп/521/386/20
У Х В А Л А

07 травня 2020 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представників потерпілої сторони ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
за участі обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Під час обговорення питання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого представники сторона обвинувачення просили його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які свідчать про їх наявність.
Сторона захисту просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на обставини, які свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно задовольнити з наступних підстав.
У рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Так, ухвалою суду від 27.02.2020 року по вказаному кримінальному провадженню були об`єднані три кримінальні провадження в одне провадження, тому суд вважає за необхідне зазначити, що на даний час існують ризики, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду.

Вказані обставини, на думку суду, не є «загальними й абстрактними».

Таким чином, суд вбачає наявність чітких ознак того, що подальше перебування ОСОБА_8 під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 є: запобігання спробам переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обвинувачення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо обрання альтернативного запобіжного заходу, то відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; розмір шкоди у завданні якої обвинувачується.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи положення ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, який обчислюється з моменту ухвалення рішення, тобто з 07.05.2020 року та припиняє свою дію 05.07.2020 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1