УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (доручення від 01.10.2018р. № 026-0006331 Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві для здійснення захисту особи, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 322 від 28.12.1995р.), підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чутово, Чутівського району, Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у будівельному вагончику за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз, 19.11.2013р. Чутівським райсудом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.09.2016р. на підставі ухвали Ленінського райсуду м. Полтави від 06.09.2016р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць,

підозрюваного у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Клопотання надійшло 03.10.2018р.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0011264 від 01.10.2018р., у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0011264 від 01.10.2018р., яке відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Підозрюваний доставлений під вартою до зали суду.

Документом, що підтверджує надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, є розписка.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а саме: останній раз, 19.11.2013р. Чутівським райсудом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.09.2016р. на підставі ухвали Ленінського райсуду м. Полтави від 06.09.2016р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий умисний злочин.

Так, 30.09.2018 приблизно о 21.25 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: м. Київ, б-р Чоколівський, 41, помітивши раніше не знайомого ОСОБА_8 , який в цей час проходив по тротуару біля вказаного вище будинку, вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 , невстановленою особою чоловічої статі та невстановленою особою жіночої статі, розподіливши між собою злочинні ролі направлені на відкрите повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_9 та невстановленою особою чоловічої статі та не встановленою особою жіночої статі, підійшли до ОСОБА_8 , нібито під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросили у нього мобільний телефон, прочувши у відповідь відмову, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , невстановлена особа чоловічої статі та невстановлена особа жіночої статі, почали штовханину намагаючись провокувати останнього на самостійну видачу останнього мобільного телефону, але ОСОБА_8 на дану провокацію не реагував. Після чого ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ролі несподівано вдарив ОСОБА_8 , кулаком своє правої руки в область підборіддя, завдавши йому фізичного болю, тим самим застосувавши насильство яке не є небезпечним для життя та здоров`я, але останній втримався на ногах. Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,, невстановлена особа чоловічої статі та невстановлена особа жіночої статі, продовжували штовхати ОСОБА_8 , в результаті чого повалили останнього па землю, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , невстановлена особа жіночої статі почали утримувати останнього, щоб ОСОБА_8 не зміг піднятися з землі та не чинив пору, а невстановлена слідством особа чоловічої статі, в цей час підтримуючи свої злочинні дії, діючи умисно групою осіб, згідно відведеної їй ролі в цей час з сумки, яку через плече мав при собі ОСОБА_8 , відкрито викрала мобільний телефон марки «Honor, вартістю 4500 гривень, чохол синього кольору, вартістю : 0 гривень, дві сім картки, які матеріальної цінності не представляють.

Відкрито повторно викравши вказане вище чуже майно, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_9 , невстановленою особою чоловічої статі та не встановленою особою жіночої статі з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 5000 гривень.

30.09.2018р. о 22.30год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.10.2018р. о 17.30год. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаними із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

У клопотанні слідчим постановлено питання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаними із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, надані суду докази обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, вчиненого із застосування насильства відносно потерпілого та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу, крім того, він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів та притягується до кримінальної відповідальності за вчинення інших корисливих злочинів, тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, його майновий та сімейний стан (одружений, не працює та не зайнятий суспільно-корисною працею), наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочині, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також ту обставину, що ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення даного злочину втік, тому слідчий суддя вважає, що вказані обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеному ризику.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого проти власності із застосуванням насильства відносно потерпілого, тому, слідчий суддя, вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 207, 208, 209, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 30 вересня 2018 року 22.30 год.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 22.30 год. 28 листопада 2018 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 9.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1