Справа № 946/6758/19
Провадження № 1-кс/946/2525/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України щодо звільнення з-під варти, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України та просив звільнити позбавленого свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, мотивуючи тим, що за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 08 липня 2019 року він був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна. У відповідності до ч. 5 ст.72 КК України (редакції від 26.11.2015 року) зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 11 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили. ОСОБА_5 який був засуджений разом із ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного вироку було подано апеляційну скаргу на зазначений вирок суду. До теперішнього часу апеляційна скарга ОСОБА_5 не була розглянута. ОСОБА_3 в скарзі просив звільнити його з під варти відповідно до вимог ст. 206 КПК України.

Розгляд скарги було призначено до розгляду в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою скаргу та просив її задовольнити.

Представник ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» повідомила, що в державній установі «Ізмаїльский слідчий ізолятор» утримується ув`язнений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений 08.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 12.03.2016 року по день набрання вироком законної сили. На даний час вказаний вирок Приморським районним судом м. Одеси не вступив в законну силу, оскільки було подано апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка ще не розглянута апеляційним судом.
Прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд скарги ОСОБА_3 за його відсутності. Крім цього, повідомив, що вирок Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2019 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України прокурором оскаржено не було.

Вивчивши скаргу та матеріали які обґрунтовують доводи скарги, а також вислухавши думку ОСОБА_3 , представника ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Приморського районного суду м.Одеси від 08 липня 2019 року ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції від 26.11.2015 року) ОСОБА_5 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12 березня 2016 року по день набарання вироком законної сили. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 розраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 12 березня 2016 року.
В свою чергу, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі із конфіскацією майна. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції від 26.11.2015 року) розраховано в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 11 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили. Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.
31.07.2019 року на вищезазначений вирок Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були подані апеляційні скарги.
В свою чергу, 02.09.2019 року ОСОБА_3 надіслав заяву щодо відмови від апеляційної скарги.
В судовому засіданні встановлено, що вирок Приморського районного суду м.Одеси від 08.07.2019 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України прокурором оскаржено не було.

При розгляді зазначеної скарги у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В пунктах 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява № 5425/11, статус остаточного 04.09.2015 року) Європейський суд з прав людини виклав таку правову позицію: суд зазначає, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. У зв`язку з цим Суд доходить висновку, що словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (див. рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany), від 27 червня 1968 року, С. 23, п. 9, Series А № 7). Більше того, особа, засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «c» пункту 1 статті 5 Конвенції (див., зокрема, рішення у справі «Сольмаз проти Туреччини» (Solmaz v. Turkey), заява № 27561/02, п. 25, від 16 січня 2007 року).
У своїй практиці Суд неодноразово зазначав, що він бере до уваги значні розбіжності серед держав - учасниць Конвенції стосовно питання про те, чи розпочинається відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як розгляд апеляційної скарги ще триває. Проте Суд повторно зазначає, що важливі гарантії статті 5 Конвенції не залежать від національного законодавства (див. рішення у справі «Б. проти Австрії» (В. v. Austria), від 28 березня 1990 року, п. 39, Series А № 175, та вищенаведене рішення у справі «Сольмаз проти Туреччини» (Solmaz v. Turkey), п. 26). Отже, навіть якщо національне законодавство держави-члена передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції (див. вищенаведене рішення у справі «Сольмаз проти Туреччини» (Solmaz v. Turkey), п. 26).
Як встановлено в судовому засіданні на вищезазначений вирок Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були подані апеляційні скарги.
В свою чергу, 02.09.2019 року обвинувачений ОСОБА_3 надіслав заяву щодо відмови від апеляційної скарги, а прокурором вказаний вирок оскаржено не було.

Таким чином, становище обвинуваченого ОСОБА_3 не може бути погіршено відповідно до вимог ст. 421 КПК України оскільки апеляційна скарга стороною обвинувачення не подавалась.
В свою чергу на час розгляду скарги строк покарання, який призначений обвинуваченому ОСОБА_3 виходячи із розрахунку вказаному у вироку сплинув, а саме призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна. У відповідності до ч. 5 ст.72 КК України (редакції від 26.11.2015 року) зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 11 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 та негайнозвільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти з Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
В силу ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 про звільнення з-під варти - задовольнити.
Негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти з Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 20.09.2019 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1