Справа № 453/854/19
№ провадження 1-кп/453/115/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2019 року Сколівський районний суд Львівської у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
його захисника ОСОБА_5 ;
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ОСОБА_4 , 28.12.2018 року у світлу пору доби, близько 10 год. 00 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, при проїзді її ділянки, що має заокруглення праворуч по напрямку руху до м. Чоп в с. Козьова, Сколівського району, Львівської області, порушив вимоги розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; розділу 2 п.п. 2.3 б, д; розділу 10 п. 10.1; розділу 11 п. 11.3; розділу 12 п. 12.1; вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) дод. 2 розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним автомобіль як найближче до правого краю проїжджої частини дороги із забезпеченням безпечного бокового інтервалу до краю проїжджої частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку, а саме мокрий стан дорожнього покриття та наявності заокруглення дороги, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив керованість автомобіля та в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого створив своїми діями небезпеку для руху та аварійну обстановку водію автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , який рухався по смузі свого руху в напрямку м. Київ і в якій останній, застосовував своєчасне екстрене гальмування керованого ним автомобіля, та був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів в даних дорожніх умовах.
Внаслідок настання дорожньої-транспортної пригоди, яка перебуває, згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №1/217 від 20.02.2019 року, в причинно-наслідковому зв`язку з порушенням вище зазначених Правил дорожнього руху України, автомобілі марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримали технічні пошкодження, а потерпілій пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , згідно висновку експерта №45 від 19.04.2019 року, спричинено закритий перелом нижньої третини правої стегнової кістки, який є середньої тяжкості тілесним ушкодженням, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 34 447 грн. 15 коп. майнової шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.
В судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про зменшення розміру позову в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, так як має намір звернутись з таким стягненням до страхової компанії для виплати страхового відшкодування та просить задовольнити цивільний позов тільки в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.
Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що 28.12.2018 року, близько 10 год., керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, не врахував мокрий стан дорожнього покриття та заокругленості дороги, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з транспортним засобом «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 . В стані алкогольного сп`яніння не перебував. Умислу на спричинення потерпілим тілесних ушкоджень не мав, щиро шкодує про вчинене. Щодо пред`явленого ОСОБА_9 до нього цивільного позову пояснив, що визнає, що потерпілій його діями спричинено моральну шкоду, разом з тим, заявлена у її позові сума у розмірі 100 000 гривень є занадто великою, яку він не спроможний сплатити. При цьому просив суд врахувати те, що на його частковому утриманні перебувають батьки пенсійного віку, які є особами з інвалідністю та малолітня дитина, яка перебуває на «Д» обліку та задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди частково, а саме в сумі 29 000 грн.
Потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 28.12.2018 року, близько 10 год., між населеними пунктами с. Коростів та с. Козьова Сколівського району, Львівської області водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з транспортним засобом «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , в результаті чого вона, як пасажир цього автомобіля отримала тілесні ушкодження та була доставлена в Сколівську ЦРЛ. Щодо пред`явленого нею до ОСОБА_4 цивільного позову надала пояснення про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй була завдана моральна шкода. Пояснила, що вона є особою похилого віку, за своє життя ніколи не стикалась із вчиненням щодо неї кримінальних правопорушень і тому понесла сильні емоційні хвилювання через його дії, змушена після цього пересуватися за допомогою милиць, тобто у неї порушений звичний спосіб життя і це завдало їй душевних та моральних страждань.
Також додала, що оскільки вона є особою похилого віку, відновлення стану здоров`я відбувається повільно. Просила цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 100 000 гривень моральної шкоди. При визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.
Ухвалою суду до участі у справі в якості потерпілої залучена ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні надала прояснення аналогічні наведеним вище та вказала, що також була пасажиром автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 . яким керував ОСОБА_8 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження та була доставлена в Сколівську ЦРЛ. Просить суд призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до закону.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 дав показання, що 28.12.2018 року між населеними пунктами с. Коростів та с. Козьова Сколівського району, Львівської області водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з його транспортним засобом «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні ушкодження, а пасажири його автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодженні та були доставлені в Сколівську ЦРЛ. Також вказує на те, що знайомим обвинуваченого ОСОБА_4 йому були надані кошти в сумі 100 доларів США, для передачі потерпілим, однак останні відмовились, вказавши що така сума не є достатньою для відшкодування завданої шкоди.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідка, дослідивши письмові докази та матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.
Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також те що на його частковому утриманні перебувають батьки пенсійного віку, які є особами з інвалідністю, малолітня дитина, яка перебуває на «Д» обліку, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію потерпілих, характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 19.08.2019 року Дрогобицьким міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинуваченого ОСОБА_4 , результати його оцінки показали низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, а тому існує ймовірність що виправлення цієї особи без позбавлення волі є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу. Крім того, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 при настанні дорожньо-транспортної пригоди перебував в тверезому стані, а також йому необхідно користуватись транспортним засобом для належного матеріального забезпечення сім`ї, суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Що стосується вимог цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.
Пунктом 10 ч.1 ст. 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Також ст. 129 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.
Враховуючи наведене, думку обвинуваченого, його захисника, потерпілої та її представника суд вважає, що потерпіла ОСОБА_9 зазнала душевних страждань у зв`язку з ушкодженням її здоров`я і має право на відшкодування моральної шкоди зі сторони обвинуваченого. Проте, оцінюючи розмір завданої шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та бере до уваги заперечення сторони обвинувачення щодо оцінки душевних страждань завданих правопорушенням. Розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, заявлених потерпілою, суд вважає завищеним. Цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 39 000 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду.
Долю речових доказів та питання щодо стягнення судових витрат слід вирішити у порядку, визначеному ст. ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 34 447 грн. 15 коп. залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Повне найменування учасників справи у частині пред`явленого цивільного позову:
Позивач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: с. Погар, Сколівського району, Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків- невідомий.
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий.
Речові докази: автомобіль марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити у його власності; автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити у його власності.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №1/195 від 14.02.2019 року з дослідження технічного стану автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн.; судові витрати за проведення автотехнічної експертизи №1/194 від 14.02.2019 року з дослідження технічного стану автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн.; судові витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи №1/217 від 20.02.2019 року в сумі 2 145 (дві тисячі сто сорок п`ять) грн.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя