Ухвала
іменем України
23 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 484/5806/18

провадження № 51-4680 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року,
встановив:
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначено цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2018 року ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 червня 2019 року змінено в частині призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів на підставі частини 4 статті 70 КК. ОСОБА_4 засуджений за частинами 2, 3 статті 185 КК із застосуванням частини 1 статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
На підставі частини 4 статті 70 КК вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 виконувати самостійно.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, в касаційній скарзі захисник, не погоджуючись з ухвалою апеляційного суд щодо його підзахисного, посилається на правовий висновок, який міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа №754/2749/17) та висновок об`єднаної палати Верховного Суду (справа № 511/37/16-к), однак не зазначає в чому саме полягає неправильне застосування статті 70 КК апеляційним судом з урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора та висновку суду апеляційної інстанції щодо призначення засудженому покарання.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд постановив виконувати самостійно вирок районного суду від 21 грудня 2018 року щодо засудженого, проте захисник взагалі не наводить доводів чому, на його думку, апеляційним судом неправильно визначено виконувати вказаний вирок самостійно та не конкретизує яких помилок допущено судом апеляційної інстанції.

Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Натомість у прохальній частині касаційної скарги захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі вирок місцевого суду, однак такі вимоги викладені не у відповідності до положень статті 436 КПК.

Не містить касаційна скарга захисника і його застережень щодо участі у касаційному розгляді.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3