Справа № 199/9805/18
ВИРОК
іменем України

25 червня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження №0001959 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2018 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Дніпрі, громадянина України, проживаючого без реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з неповною середньою освітою, зі слів маючого на своєму утриманні малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_10
потерпілий ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , 26.10.2018, приблизно о 23 годині 50 хвилин, будучи офіційно не працевлаштованим на посаді охоронця, знаходився на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпро, вул. Чайковського, будинок 86, де вживав алкогольні напої. Перебуваючи за вказаною адресою, у вказаний день та час, на подвір`ї вищевказаного домоволодіння ОСОБА_3 побачив автомобіль марки «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання. Достовірно знаючи про те, що ключі від автомобілю марки «ГАЗ 33021», знаходяться в приміщенні для охорони, у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 у вказаний день та час, маючи вільний доступ до приміщення для охорони, яке знаходилось на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , зайшов до нього та взяв ключі від автомобіля марки «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 скориставшись тим, що власник домоволодіння відсутній, а отже ніхто не зможе виявити та припинити його злочинні дії, сів за кермо автомобіля марки «ГАЗ 33021» та за допомогою ключа завів двигун тим самим привів автомобіль в дію і на зазначеному транспортному засобі зник з місця скоєного ним кримінального правопорушення.
27.10.2018, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на перехресті вулиць Берегова та Демент`єва в м. Дніпро, на викраденому автомобілі потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пошкодив вказаний автомобіль марки «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_11 .
Сума матеріального збитку завданого потерпілому ОСОБА_11 з урахуванням пошкодження автомобіля марки «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час вчинення злочину, становить 42 166 гривень 30 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 наданих безпосередньо у суді. ОСОБА_3 свою провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, які не оспорює, місці та за часом, перебуваючи у стані алкогольного спіняння, заволодів транспортним засобом свого керівника ОСОБА_11 автомобілем «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без відома останнього, коли той був відсутній, так як хотів поїхати до дружини та дітей, але потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, пошкодив автомобіль та з місця якої зник.
При цьому, ОСОБА_3 просив суд суворо його не карати, врахувати щиросердне каяття.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, показами потерпілого та письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив те, що ОСОБА_3 працюючи охоронцем, заволодів належним йому транспортним засобом «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без його відома, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, з місця якої зник. Наразі йому матеріальна шкода не відшкодована, потерпілий просив призначити покарання ОСОБА_3 на розсуд суду.

Згідно з протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 27.10.2018 року звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, просив вжити заходи до ОСОБА_3 , який в районі будинку №86 по вул. Чайковського у м. Дніпро заволодів його автомобілем «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідно до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.10.2018 (зіткнення транспортних засобів), за адресою - перехрестя вулиць Берегова та Демент`єва міста Дніпро, сталася ДТП за участі автомобіля «ГАЗ»;

Згідно з висновком експерта № 15/12.2/350 від 10.12.2018, середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ 33021, білого кольору, № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, тип ТС: вантажний, тип кузова: платформа, призначення: спеціалізований, об`єм двигуна: 2300 см/3, особиста вага: 1850 кг., повна вага: 3500 кг., без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 26.10.2018 складає 51074,89. Сума матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу марки ГАЗ 3302, білого кольору, № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, тип ТС: вантажний, тип кузова: платформа, призначення: спеціалізований, об`єм двигуна: 2300 см/3, особиста вага: 1850 кг., повна вага: 3500 кг., станом на момент проведення дослідження, а саме на 10.12.2018 року складає 42 166,30 грн.;

У відповідності до протоколу слідчого експерименту від 14.12.2018 за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , останній підтвердив свої показання щодо обставин незаконного заволодіння ним належного ОСОБА_11 , автомобіля «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді потерпілого та обвинуваченого у суду немає, оскільки обвинувачений суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Так, прокурором в ході судового слідства змінено обвинувачення у суді в порядку ст. 338 КПК України, у зв`язку з тим, що при дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлена відсутність такої кваліфікуючої ознаки вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, як повторність злочину.
При дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2013, який набрав законної сили 05.03.2013, ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
11.06.2013 постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 скасовано іспитовий строк та направлено його для відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке на даний час не відбуте.
Тобто, з дня набрання чинності вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2013 року до вчинення нового умисного злочину в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а саме 26.10.2018 спливли строки, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України. Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 90 КК України, якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку, оскільки до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність його виконання не переривалася.
Відповідно до відповіді № 45.3/3587 від 03.06.2019 Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_3 в розшуку не перебував.
У зв`язку з цим, прокурор здійснив перекваліфікацію кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , з ч. 2 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 289 КК України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочинів, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, офіційно не працевлаштований, постійного доходу заробітку не має, за місцем свого мешкання характеризується з негативної сторони, має на своєму утриманні малолітніх дітей у свідоцтвах про народження яких батьком не вказаний, не перешкоджав слідству, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Судом враховується і той факт, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, потерпілий при призначенні покарання покладався на розсуд суду, обвинуваченого та захисника, які просили суд призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 289 КК України.

Разом із наведеним суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та враховуючи особу ОСОБА_3 і обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту закінчився.

У даному кримінальному провадженні було проведено експертизу № 15/12.2/350 від 10.12.2018 витрати при здійсненні якої склали 3432 грн. 00 коп. а тому у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Одночасно у даному кримінальному провадженні було визнано речовим доказом автомобіль «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , що в свою чергу вимагає вирішити питання про долю речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 3432 грн. 00 коп.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України автомобіль «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю власнику ОСОБА_11 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12 -Почтовик

25.06.2019