Справа № 215/958/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000172 від 26.01.2019 р., відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 25.01.2019 приблизно о 18:00, проходячи по вул. Маршака навпроти будинку № 2 в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, побачив раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_5 , та в цей час та місці у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме мобільним телефоном, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та переконавшись, що у нього наявний мобільний телефон марки iPhon 6S+, попросив зателефонувати, та діючи умисно, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжив свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, наніс удар правою рукою в обличчя потерпілого, від чого потерпілий ОСОБА_5 впав на землю на спину та відчув фізичний біль, а сам ОСОБА_3 почав бігти у напрямку внутрішніх дворів будинків по вул. Маршака в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Побачивши це потерпілий ОСОБА_5 почав кричати вслід, щоб ОСОБА_3 повернувся та віддав викрадене, тобто наголосив вимогу припинити злочинні дії, але останній на законні вимоги потерпілого не реагував та разом із викраденим майном втік, обернувши викрадене на свою користь.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 34/12.1/206 від 14.02.2019 вартість мобільного телефону марки iPhon 6S+, 16 gb внутрішньої пам`яті, золотистого кольору, 2015 року випуску, станом на час скоєння злочину складає 6533,00 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 6533,00 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він дійсно попросив у потерпілого телефон щоб зателефонувати, потім вдарив потерпілого ліктем в обличчя та втік разом із телефоном.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд кримінального провадження без його участі.

Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З`ясувавши думку обвинуваченого, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до класифікації тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, перебував на обліку у лікаря-психіатра з 2006 року з приводу змішаного розладу шкільних навичок, в 2015 році знятий з обліку по одужанню, раніше не судимий, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, громадською корисною працею не займається, особою з інвалідністю не являється.

Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 оцінюються як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.1,2, ст.76 ч.2 п.2 КК України.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість злочину, досудову доповідь органу пробації, згідно з висновком якої, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п. 2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження складають 572,00 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України .

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання припинив свою дію 19.04.2019 після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу від 19.02.2019.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 34/12.1/206 від 14.02.2019 у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві гривні) 00 коп.

Речові докази: мобільний телефон «iPhon 6 S+» 16 gb внутрішньої пам`яті, золотистого кольору, 2015 року випуску, чехол силіконовий, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , які згідно розписки знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: