490/5217/19 27.08.2019
н/п 1-кс/490/5695/2019
Справа № 490/5217/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000052 внесеного 15.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ургенч республіка Узбекистан, громадянин України, з середньою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого, як фізична особа підприємець, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
21 серпня 2019 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні №0000052, відомості про яке 15.02.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваного, захисника, які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, а повідомлена підозра необґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.
Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, а саме, придбання, носіння, зберігання та подальший збут бойових припасів, у невстановлений у ході досудового розслідування час, у невстановленому місці та у невстановленої особи, незаконно придбав бойові припаси пістолетні патрони калібру 9 мм. у кількості 105 штук , які переніс та зберігав їх у невстановленому досудовим розслідуванням місці, без передбаченого законом дозволу.

07.06.2019 ОСОБА_3 маючи умисел на подальший збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, переніс вищевказані бойові припаси - пістолетні патрони калібру 9 мм, на територію ринку «Колос», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 2, де близько 11 год. 10 хв. зустрівся з ОСОБА_7 та збув останньому бойові припаси пістолетні патрони калібру 9 мм в кількості 105 штук, отримавши за їх збут від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1700 грн.

ОСОБА_7 , залучений до співпраці з правоохоронними органами з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_3 , придбані при вищевказаних обставинах боєприпаси в кількості 105 штук, видав працівникам поліції.

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №253 від 27.06.2019, добровільно видані ОСОБА_7 предмети являються бойовими припасами пістолетними патронами калібру 9 мм, загальною кількістю 105 штук, які придатні до стрільби. Вказані патрони можуть використовуватись при стрільбі з пістолетів «ПМР», «ПСМ-Р», «АЕ-790 G-1», «АЕ-10 G», «Вій», «Перемога», «Форт-6 Р», «Форт-12 Р», «Форт-17 Р», «Ерма-55Р», «Ерма-38Р», «Ерма-459Р», «Ерма-490Р», «Гранат С27» та «АЕ-790 G», а також окремих модифікацій револьверів «Комбриг», «Скат-1Р» та «Скат -1РК» та ін., калібр яких 9 мм Р.А. Крім того, дані патрони можуть використовуватися для стрільби із саморобної або переробленої вогнепальної зброї.

Патрони у кількості 72 штук з числа наданих на експертизу виготовлені промисловим способом. Інші патрони, надані на експертизу у кількості 33 штуки, виготовлені із значним порушенням вимог безпеки, шляхом переспорядження капсульованих гільз шумових патронів кулям з твердої гуми.

За вказаних дій, ОСОБА_3 підозрюється унезаконному придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
20.08.2019 ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 07.06.2019, з якого знято гриф секретності таємно з додатком; протоколом аудіо-, відеоконтролю за особою від 30.07.2019, з якого знято гриф секретності таємно з додатком; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (абонентський номер ОСОБА_3 ) від 30.07.2019, з якого знято гриф секретності таємно з додатком; протоколом про результати проведення візуального спостереження за особою ОСОБА_3 від 31.07.2019, з якого знято гриф секретності таємно з додатком; висновком експерта № 253 від 27.06.19; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.04.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.06.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 07.06.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.08.2019; заявою ОСОБА_7 від 07.06.2019; протоколом огляду предмета від 07.06.2019; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, в тому числі матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких ще не знято гриф секретності таємно.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на ОСОБА_7 , продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконно впливати на ОСОБА_7 , продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено той ризик, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, разом із цим не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам як незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює фізичною особою підприємця, позитивно характеризується за місцем проживання.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявних ризиків, проте встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та вирішує застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Доводи захисника щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність вважаю передчасними.

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці по 22 жовтня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також із свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 , та звільнити.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1