Справа № 695/819/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3

ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області з Апеляційного суду Черкаської області після визначення підсудності надійшли матеріали кримінального провадження

№ 0001010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня

2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт передано судді ОСОБА_1 , визначеному відповідно до ст. 35 КПК України.

Від представника потерпілого ОСОБА_9 надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України. Зазначалося, що під час досудового розслідування органом досудового слідства не встановлено дійсний розмір нанесеної потерпілому ОСОБА_8 шкоди, оскільки безпідставно не включено до формулювання обвинувачення низку викрадених речей, про які останній неодноразово повідомляв. Крім того, в обвинувальному акті відсутні обтяжуючі обставини, а також зазначено, що потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, що суперечить суті майнових злочинів.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання свого представника та стверджував, що обвинувальний акт не слід призначати до розгляду до усунення наявних у ньому недоліків щодо відсутності у формулюванні обвинувачення низки викрадених у нього речей і, як наслідок, невстановлення дійсного розміру нанесеної йому майнової шкоди, відсутності обтяжуючих обставин, незалучення належної потерпілої сторони, про що подав суду відповідну заяву.

Прокурор ОСОБА_3 просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважала, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а підстави для його повернення відсутні. Наголошувала, що у підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості давати оцінку викладеним в обвинувальному акті обставинам, а лише може перевірити його відповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію потерпілої сторони.

Захисник ОСОБА_7 при вирішенні питання про повернення обвинувального акту прокурору покладався на розсуд суду.

Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтримали позиції своїх захисників відповідно.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у

ст. 291 КПК України.

Обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом

(п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

У рішенні ЄСПЛ «Меріт проти України» зазначено, що «Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 §1 Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин.

У справі «Салов проти України» ЄСІІЛ констатував, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, з-поміж іншого: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

Інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кримінальні правопорушення є майновими злочинами, суспільно небезпечними наслідками вчинення яких є, з-поміж іншого, нанесення матеріальної шкоди потерпілим.

При цьому у п.п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За вимогами ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що слідчим та прокурором не дотримані вимоги ст.ст. 91, 92 КПК України при розслідуванні даної справи, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що порушує права і законні інтереси потерпілого

ОСОБА_8 .

Суд не вправі перебирати на себе функції обвинувачення, забезпечуючи принцип змагальності процесу.

З огляду на те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта та, що розмір шкоди є обов`язковою для встановлення обставиною, суд не вправі самостійно визначати таку обставину, оскільки згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

У той же час, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд зобов`язаний у вироку вказати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Слід зауважити, що як випливає зі змісту ч. 2 ст. 337 КПК України, а також зі змісту

ст. 338 КПК України, зміна прокурором обвинувачення, шляхом якої можуть бути усунуті вказані недоліки під час судового розгляду, є його правом, а не обов`язком і будь-які процесуальні важелі спонукання прокурора до реалізації такого права судом під час судового розгляду чинним

КПК України не передбачено, а більше того, з огляду на положення ст. 26 цього Кодексу є порушенням принципу диспозитивності, що є неприпустимим.

Єдиним законним процесуальним важелем примушення прокурора до усунення вказаних недоліків законом визначено повернення обвинувального акту, як це передбачає п. 3 ч. 3

ст. 314 КПК України.

Так, виявлені недоліки обвинувального акту, на думку суду, не можуть бути усунуті під час судового слідства, а тому унеможливлюють проведення всебічного, повного та об`єктивного судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України. При цьому, на переконання суду, виявлені судом недоліки не були предметом оцінки колегіями суддів апеляційної інстанції при постановленні у даному кримінальному провадженні ухвал від 1 грудня 2016 року та від 7 квітня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369-372 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Копію ухвали видати сторонам кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 27 вересня 2019 року о 08:10.

Суддя ОСОБА_1