Справа №345/658/19
Провадження № 1-кп/345/204/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1
у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
захисника ОСОБА_5

встановив:
На розгляді в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області знаходиться вище зазначене кримінальне провадження.

У зв`язку із тим, що 16.06.2019 р. закінчується термін дії раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до вимог ст. 331 КПК України поставив на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою, оскільки раніше встановлені ризики залишилися незмінними, а злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 відносяться до категорії тяжких.

Обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_5 вважають, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений раніше не судимий, не має наміру переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також він має постійне місце проживання, тому просять змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Суд звертає увагу, що покликання захисника на необхідність дотримання вимог ч. 1 ст. 199 КПК України щодо завчасного подання прокурором письмового клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, не заслуговують на увагу, оскільки в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, судом вирішується питання щодо зміни, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
Порядок продовження строку дії запобіжних заходів передбачено ч. 3 ст. 331 КПК України. Так, відповідно до вказаної норми, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незалежно від наявності клопотань сторін. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.02.2019 р. ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.04.2019 р. і визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 р. ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, терміном до 16.06.2019 р. включно. Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.
У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо доказів про наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зважаючи на тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також на те, що обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При продовженні строку дії запобіжного заходу слід врахувати стан здоров`я та вік обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, неодружений, утриманців не немає, проживає сам.
Виходячи з наведеного вище, враховуючи тяжкість та підвищену суспільну небезпечність злочинів, у яких обвинувачується підсудний, а саме те, що злочини, у яких він обвинувачується посягають на важливі для суспільства відносини, які виражені у розповсюдженні наркотичних засобів, що є вкрай негативним фактором для суспільства в цілому, а також дані про особу підсудного підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникнення цих ризиків.
Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд вважає, що продовження тримання під вартою в цьому випадку виправдано, оскільки в наявності конкретний суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування його від суду, незаконного впливу свідків, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10 лютого 2011 року "Харченко проти України", п.79.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів починаючи з 16.06.2019 р.
Із вище наведених підстав не підлягають задоволенню клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із загальною практикою Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
З огляду на вказане, враховуючи, що дане кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді вже тривалий час, а окремі судові засідання відкладались через недоставку працівниками поліції до залу судових засідань обвинуваченого, який перебуває під вартою, враховуючи майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші даних про його особу та ступінь наявних ризиків, суд приходить до висновку, що слід зменшити раніше визначений розмір застави обвинуваченому ОСОБА_2 і відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити розмір застави на рівні 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на дату розгляду справи становить 38420,00 грн. Вказаний розмір застави відповідає меті запобіжного заходу, буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі сплати застави.
У разі внесення застави, слід зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 331, 372 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора задоволити.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити з 16.06.2019 р. по 14.08.2019 р. включно.

В задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі відмовити.

Зменшити розмір застави і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_2 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420,00 грн., яку може бути внесено у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_2 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвалу допустити до виконання з 16.06.2019 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя