Справа № 613/369/16-к
Провадження №-1-кп/642/100/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000052 за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця реєстрації, фактично проживав: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 29.03.2010 р. Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
2) 06.07.2010 р. Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок відбування покарання 10.11.2009 року, звільнився 10.11.2014 року по відбуттю терміну покарання;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зачепилівка Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, з професійно- технічною освітою, не одруженого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, освіта-1 клас початкової школи, не одруженого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, без визначеного місця реєстрації, фактично проживав за адресою: АДРЕСА_3 ,

які обвинувачуються вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 січня 2016 близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , на автомобілі марки ВАЗ 21099, держ.номер. НОМЕР_1 , прибули в с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області. Перебуваючи біля господарства пенсіонерки ОСОБА_11 , у них виник злочинний умисел на заволодіння її майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, попередньо розподіливши між собою ролі, шляхом розбиття віконного скла, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 проникли до жилого будинку ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_11 з застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 у вигляді: забою м`яких тканин та синця в лобній області справа, патьок крові в області верхньої повіки правого ока, синця в області середньої третини лівої вушної раковини, рани в завушній області зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизі №21 від 02.02.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та в ході нападу заволоділи майном та грошовими коштами потерпілої, а саме: мобільним телефоном «Nokia 1110», вартістю згідно висновку експерта № 80 від 29.02.2016 - 97 грн. 50 коп., у якому знаходилася сім картка оператора мобільного звязку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , не представляюча для потерпілої матеріальної цінності , мобільним телефоном «Nokia 1280» вартістю 300 гривень, у якому знаходилася картка мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна» № НОМЕР_3 , не представляюча для потерпілої матеральної цінності, грошима в сумі 2000 гривень, та пластиковою карткою АБ «Райфайзенбанк Аваль», яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2397 грн. 50 коп.

У подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденими речами на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02 лютого 2016 року близько 19 години ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_10 , будучи особами які раніше вчинили розбій, діючи за попередньою змовою між собою, із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибули на територію домоволодіння ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 . Після цього, відповідно до попередньо досягнутої домовленості, ОСОБА_10 залишився на подвір`ї вказаного домоволодіння, щоб в разі необхідності подати сигнал тривоги, а ОСОБА_9 , замаскувавши обличчя чорною шапкою, розбив скло у веранді будинку ОСОБА_12 і через утворений отвір відчинив внутрішній замок на вхідних дверях. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 проник в середину будинку, де вчинив напад на ОСОБА_12 , в ході якого, долаючи її можливий опір, штовхнув руками в груди, від чого потерпіла впала на лавку. Після цього ОСОБА_9 , поводячись агресивно, погрожуючи потерпілій можливим настанням для неї тяжких наслідків, в категоричній формі наказав видати усі наявні в помешканні грошові кошти. ОСОБА_12 , мешкаючи в будинку самотньо і будучи особою похилого віку, враховуючи зухвалу та агресивну поведінку нападника, сприйняла його погрози як реальну загрозу її життю та здоров`ю та вказала місце знаходження грошових коштів в сумі 5000 грн., якими в подальшому заволодів ОСОБА_9 .
Після цього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденими коштами на власний розсуд.
Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , будучи особами які раніше вчинили розбій, та з ОСОБА_9 , у період часу з 23.00 год. 05 лютого 2016 року по 01.00 год. 06 лютого 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом розбиття скла вікна, незаконно проникли до будинку домоволодіння ОСОБА_13 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , та застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, що виразилося у зв`язуванні мотузками рук та ніг потерпілого ОСОБА_13 та погрожуючи кухонним ножем, нанесли останньому не менше 4-х ударів металевою монтировкою по тілу та не менше 4-х ударів руками по обличчю, у наслідок чого спричинили ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді: синця в області повік лівого ока, садна в області правої щоки, закритої тупої травми грудної клітини у вигляді синця, перелому правої ключиці, перелому 7- 8 ребер справа, синців в області передньої черевної стінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №42-БГ/16 від 07.03.2016 відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день). Після чого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відкрито заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 в сумі 1500 грн., мобільним телефоном марки «Samsung GT-E 1200», вартістю згідно висновку експерта № 1166 від 26.02.2016 - 142 грн. з зарядним пристроєм до нього, запальничкою у вигляді «пістолету» з надписом на ньому JCXIN.SHI/JI/MADE.IN.JIAN.CHEN PASS.8877.Z», вартістю згідно висновку експерта № 1166 від 26.02.2016 - 68 грн., запальничкою у вигляді «пістолету» з надписом «1771» вартістю згідно висновку експерта № 1166 від 26.02.2016- 58 грн. , наручним чоловічим годинником та двома електричними ліхтариками, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, електрошокером з надписом «XY 928 TYPE 2500K» вартістю згідно висновку експерта №1166 від 26.02.2016 - 115 грн., що належать ОСОБА_13 .
Після цього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1883 грн. 00 коп.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень визнали повністю, у скоєному щиро розкаялися, фактичних обставин справи не оспорювали та цілком погодилися з тим викладом обставин вчинення ними кримінальних правопорушень, які були зазначені в обвинувальному акті, від дачі свідчень в судовому засіданні відмовилися.

Незважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченими у чиненні інкримінованих їм злочинів, їв винуватість у повному обсязі пред`явленого обвинувачення підтвердилась також наступними доказами, дослідженими судом у судовому засіданні, а саме:

На час розгляду справи, судом достовірно встановлено, що потерпілі:
ОСОБА_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого виконавчим комітетом Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області від 12.12.2016, актовий запис № 94, ( а.с.220, том 4);
ОСОБА_11 , померала ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області серія НОМЕР_4 від 18.07.2016, актовий запис № 19, (а.с.221, том 4);
ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією довідки від 09.07.2018 № 02.19/263 виданої Сухининською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис про смерть № 10 від 16.11.2016 року.(а.с.233, том 4).

По епізоду заволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 особистим майном ОСОБА_11 в с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області.
Висновком судово-медичної експертизи № 21 від 01 лютого 2016, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забою мяких тканин та синця в лобній області справа, патьок крові в області верхньої повіки правого ока, синця в області середньої третини лівої вушної раковини, рани в завушній області зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя(а.с.60, том 2).
Протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_11 від 29 січня 2016 та протоколами слідчого експерименту від 07 лютого 2016 , в ході яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали домоволодіння ОСОБА_11 та розповіли про обставини вчиненого злочину, які не протирічать один одному ( а.с.2-5, том 2 та а.с.61-68, том 2).
Протоколом предявлення особи до впізнання за фотознімками від 03 лютого 2016, згідно якого, свідок ОСОБА_14 впізнав особу під № 2, а саме ОСОБА_9 , який у ніч з 28 січня на 29 січня 2016 року підвозив його до с. Драбинівка. (а.с.33-34, том 2).
Довідкою АБ «Райфайзенбанк Аваль» від 02.02.2016, згідно якої на імя ОСОБА_11 відкритий картковий рахунок. (а.с.35, том 2).
Довідкою АБ «Райфайзенбанк Аваль» від 03.02.2016, згідно якої 29.01.2016 року була спроба скористатися платіжною карткою, яка належить ОСОБА_11 та наданими фотокартками з відеозапису особи, яка здійснювала спробу зняти кошти з банкомату з вищезазначеного рахунку, з яких вбачається, що цією особою є ОСОБА_9 (а.с.37-41, том 2).
Протоколом предявлення особи до впізнання від 07 лютого 2016, згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала особу під № 2, а саме ОСОБА_9 , як ту, що здійснила напад на неї в ніч на 29 січня 2016 року (а.с.42-46, том 2).
Протоколом предявлення особи до впізнання від 07 лютого 2016 згідно якого, потерпіла ОСОБА_11 впізнала під № 4, а саме ОСОБА_10 , за голосом як особу, яка вимагала у неї гроші(а.с.47-52, том 2).
Протоколом огляду від 07 лютого 2016, згідно якого ОСОБА_9 добровільно надав мобільний телефон марки Nokia1110, батарею живлення без сім картки, зазначивши, що даний телефон він забрав в с. Драбинівка Новосанжарського району в будинку невідомої йому жінки (а.с.54-56, том 2).
Протоколом огляду від 07 лютого 2016, згідно якого ОСОБА_10 добровільно видав мобільний телефон марки «Nokia1280» без батареї живлення та сім картки (а.с. 57-59, том 2).
Висновком судово-товарознавчої експертизи № 80 від 29 лютого 2016, відповідно до якої вартість майна ОСОБА_11 , яким заволоділи обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 склала 397 грн. 50 коп. (а.с.82-89, том 2).

По епізоду заволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 особистим майном потерпілої ОСОБА_12 в смт. Білики Кобеляцього району Полтавської області.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що з померлою потерпілою ОСОБА_12 він перебував у родинних відносинах (її син - його двоюрідний брат). За життя потерпілої вони бачилися часто, підтримували гарні відносини та мешкали неподалік один від одного, через 2 вулиці. Взимку 2016 року приблизно о 07 год 30 хв. ранку, перед тим як йти на роботу, він зайшов до ОСОБА_12 у гості і побачив, що вона сиділа та плакала. Вона повідомила йому, що вночі її пограбували та вкрали гроші. Зі слів потерпілої йому стало відомо, що один нападник вибив скло у шибці, вліз у будинок, відштовхнув потерпілу, в результаті чого вона впала, відкрив двері до хати, потім пішов у кімнату до шафи, де знайшов заховані гроші, після чого нападник налякав її та зник. ОСОБА_12 повідомила, що бачила лише одного нападника, але в будинку ще хтось перебував. Нападника в обличчя вона не знала, особа їй раніше відома не була. Вона дуже сильно злякалася, тому лише запам`ятала, що чоловік був середнього зросту, зовнішності зовсім не запам`ятала. Після того, як ОСОБА_12 йому це все розповіла, він одразу викликав поліцію, яка через 5 хвилин приїхала. На допиті у слідчого він давав такі ж пояснення. Обставини вчинення злочину йому стали відомі зі слів потерпілої ОСОБА_12 ;

Протоколом огляду місця події від 03 лютого 2016 та протоколом слідчого експерименту від 07 лютого 2016, в ході якого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали на домоволодіння ОСОБА_12 та розповіли про обставини вчиненого ними злочину, які не протирічать один одному (а.с.91-107, том 2).
Висновком судово-медичного експерта № 10 від 03 лютого 2016, згідно якого у ОСОБА_12 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

По епізоду заволодіння ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 особистим майном потерпілого ОСОБА_13 в х. Павлово Богодухівського району Харківської області
Показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є її рідними племінниками, з якими вона перебуває у гарних стосунках. Взимку 2016 року її племіннник ОСОБА_19 та ОСОБА_20 приїхали до неї в гості разом із другом ОСОБА_21 на автомобілі Жигулі зеленого кольору. ОСОБА_20 часто навідувався до неї в гості, так як мешкав разом з нею у м. Богодухів, а ОСОБА_19 був рідким гостем. Так як він одружився та мешкав у м. Лубни. Про вчинення її племінниками злочину їй стало відомо вже під час розгляду справи у суді. Стосовно вчинення ними злочинів вона нічого не знає.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10 лютого 2016 та відтвореним в суді відеозаписом до нього, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 добровільно без примусу, показав та розповів про обставини вчиненого відносно ОСОБА_13 злочину, зазначивши, що він разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_10 проникли до домоволодіння ОСОБА_13 , він утримував ОСОБА_13 , коли ОСОБА_17 прив`язував руки останнього до бильця ліжка. При цьому з відеозапису вбачається, що він декілька разів поправляв слідчого та уточнював обставини своєї участі в злочині та участі ОСОБА_10 та ОСОБА_17 (а.с.137-140, том 2).
Показаннями свідка ОСОБА_22 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що три року тому у лютому 2016 році, приблизно 10 числа, він був свідком при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , який зазначив, що він, його брат ОСОБА_17 та друг ОСОБА_23 приїхали до села. Біля початку хутора вони залишили автомобіль на якому приїхали, прийшли дворами та влізли у двір, а потім у будинок до потерпілого ОСОБА_13 . Затриманий ОСОБА_20 пояснив, що він підсадив брата ОСОБА_24 , та той розбив вікно та вліз у будинок, після чого ОСОБА_20 арматурою вибив двері в будинок. Потерпілого вони вдарили в грудину, після чого зв`язали, викрали у нього 1000 грн. та запальничку. ОСОБА_9 самостійно надавав пояснення, розказував все поступово та в деталях, жодного тиску співробітники поліції на нього не здійснювали, не били, синців на ньому не було. Детальні пояснення, які надав ОСОБА_9 він не пам`ятає. При проведенні слідчого експерименту була присутня ще інша понята, проводилася відеозйомка. Також пояснив, що він йшов увечері додому з роботи, коли назустріч їхали співробітники поліції та повідомили, що їм потрібен свідок для проведення слідчих дій. Він погодився на прохання поліцейських, зайшов додому, взяв паспорт, після чого вони відправилися у будинок потерпілого ОСОБА_13 . Він був свідком лише на одному слідчому експерименті, під час якого ОСОБА_9 повідомив, що вони нанесли потерпілому лише 1 удар у грудну клітину, а у його друга ОСОБА_10 була монтіровка, якою вони відкривали двері. Зараз він впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 , так як дуже добре запам`ятав його обличння на слідчому експерименті. Права йому були роз`яснені, протокол був складений та оголошений слідчим, після чого підписувався усіма учасниками. Також проводилась відеозйомка.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 01 березня 2016 року та відтвореним в суді відеозаписом до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_13 добровільно без будь-якого примусу показав та розповів про обставини вчиненого відносно нього злочину. З вказаного протоколу та відеозапису вбачається, що до нього до дому проникли не одна людина, а саме троє, один з яких називав іншого на імя ОСОБА_19 . Двоє прив`язували до бильця ліжка потерпілого, а третій шукав гроші та цінності (а.с.133-136, том 2).
Вказані свідчення при проведенні слідчих експериментів відповідають протоколам огляду від 07 лютого 2016 року (з фототаблицями до них), а також свідченням обвинувачених та потерпілого на досудовому розслідуванні.
Показаннями свідка ОСОБА_25 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що фактичних обставин справи не пам`ятає, зазначила що події відбувалися декілька років тому, пройшов великий проміжок часу, тому проведення слідчого експерименту за її участю вона не пам`ятає. Після перегляду протоколу проведення слідчого експерименту від 01.03.2016 року свідок повідомила, що вона та ОСОБА_26 , (її чоловік) були понятими при проведенні слідчого експерименту, пояснили, що затримані особи при проведені слідчих дій самостійно надавали пояснення та показували дії при вчиненні злочину, жодного тиску працівники поліції та не вчиняли. Вона самостійно підписувала протокол, слідчий до початку проведення слідчого експерименту роз`яснив права, а при його проведенні проводилася відеофіксація, протокол був підписаний одразу після проведення слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_25 .

Висновком судово-медичної експертизи №42-БГ/16 від 08 лютого 2016, згідно якої ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в області повік лівого ока, садна в області правої щоки, закритої тупої травми грудної клітини у вигляді синця, перелому правої ключиці, перелому 7-8 ребер справа, синців в області передньої черевної стінки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день) (а.с.126-127, том 2).
Показаннями, в якості свідка, судово-медичного експерта ОСОБА_27 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що нею 08.02.2016 року була проведена судово-медична експертиза потерпілого ОСОБА_13 . Враховуючи характер тілесних ушкоджень, що були наявні у потерпілого, вона прийшла до висновку, що вони були спричинені або одномоментно, або в короткий проміжок часу. Стан синців та садин на тілі потерпілого мав розбіжність 1-3 доби, в області грудини потерпілого мався синець та утворився перелом грудної частини клітки, а саме ключиці. При проведенні обстеження потерпілого вона прийшла до висновку, що синець та перелом виникли одночасно. У потерпілого також були наявні перелом 8 ребра справа, однак на ньому не було синців, та ще не було утворено кісткових мозолів, тобто перелом ребра виник за 2-3 тижні до проведення обстеження. Згідно Класики проведення судово-медичної експертизи синці та садна на тілі змінюють свою характеристики через 2-3- дні після нанесення. Може достеменно сказати, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 були нанесені в період до трьох діб з часу спричинення. При проведенні огляду потерпілий повідомив, що його прив`язали до ліжка, били руками та якимось металевим предметом по всьому тілу. В постанові про проведення судово-медичної експертизи їй було вказано питання про застосування сторонніх предметів, сам потерпілий вказав про застосування металевих предметів, тому враховуючи характер пошкоджень вона прийшла до висновку, що травми були нанесені тупим твердим предметом з обмеженою травматичною поверхнею, в тому числі монтировкою. Переломи ребер та ключиці схожі на удари, нанесені руками, ногами, та могли бути нанесені монтировкою. Слідчим для проведення судово-медичної експертизи жодних речових доказів не надавалося. Вона провела огляд потерпілого ОСОБА_13 , після чого направила його на рентгенограму до їх спеціаліста (в м.Богодухів) та ХОБСМЕ. При проведенні судово-медичної експертизи 08.02.2016 року вона особисто спілкувалась з ОСОБА_13 , він надав їй пояснення. Під час проведення огляду фото/відео фіксація не проводилася. Тілесні ушкодження потерпілому були нанесені в період 1-3 доби до часу проведення судово-медичної експертизи, тобто до 08.02.2016 року, у потерпілого були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Після отримання результатів рентгенограми вона особисто зателефонувала слідчому, повідомила про результати огляду та сповістила про необхідність медичного лікування потерпілого. Також вона особисто запропонувала потерпілому госпіталізацію, однак він відмовився.

Протоколами пред`явлення речей до впізнання від 08 лютого 2016, згідно яких потерпілий ОСОБА_13 впізнав мобільний телефон марки «Samsung», запальничку у вигляді пістолету срібного кольору та запальничку у вигляді пістолету з червоною ручкою, які було вилучено у обвинувачених (а.с.145-147, том 2).
Протоколом огляду від 07 лютого 2016 року та долученою до справи постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08 лютого 2016 року.
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08 лютого 2016 року (а.с.121, том 2).
Постановою про визнання речових доказів від 21 березня 2016 року (а.с.128-132, том 2).
Висновком товарознавчої експертизи № 1166 від 26.02.2016 року, яким підтверджується вартість викрадених речей у потерпілого ОСОБА_13 (а.с.150-155, том 2).
Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, а для обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також вчиненого особами, які раніше вчинили розбій, доведена повністю, та кваліфікує зазначені дії обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не працює, не має визначеного місця реєстрації, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, за місцем попереднього ув`язнення в Полтавській установі виконання покарань № 23 характеризується задовільно, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, страждає виразковою хворобою дванадцятипальної кишки.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 100 від 04.03.2016 ОСОБА_10 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не вивляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості з порушенням поведінки (олігофренія в легкому ступеню дебільності з емоційно-вольовою нестійкостю). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння підекспертний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, в повній мірі усвідомлював свої дії та керуав ним, не знаходився в стані фізіологічного афекту або іншому особливому емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість та поведінку.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, без визначеного місця реєстрації, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання для всіх обвинувачених, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, а для обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 також наявність на утриманні малолітніх детей.

Обставинами, що обтяжують покарання для всіх обвинувачених, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо осіб похилого віку, вчинення злочину, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а для обвинуваченого ОСОБА_9 також і рецидив злочину.
Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, кількість злочинних епізодів, роль і стуіпінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, вищенаведені дані про особу кожного обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання кожного обвинуваченого, ставлення кожного обвинуваченого до вчиненого, і вважає, що кожен з обвинувачених повинен нести покарання, у виді позбавлення волі, оскільки їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, на думку суду, можливе лише в результаті призначення реальної міри покарання, а тому їм слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 187 ч.3 КК України, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, виходячи з наступного.

18 травня 2017 року було прийнято Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, та відповідно до якого строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання день за день.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У зв`язку з тим, що злочин було вчинено обвинуваченими у 2016 року, до дня набрання чинності Закону № 2046-VIII, до обвинувачених необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року та зарахувати у строк відбування покарання весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вказана правова позиція підтверджується й висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України з кожного з обвинуваченого в рівних частках.
Цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлялися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», а у разі повного відбуття покарання до вступу вироку в законну силу звільнити з-під варти негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рахувати з моменту їх фактичного затримання, тобто з 08 лютого 2016 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07 лютого 2016 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) у строк відбування призначеного судом покарання, зарахувати строк попереднього увязнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з 08 лютого 2016 року, а обвинуваченому ОСОБА_9 з 07 лютого 2016 року, по дату постановлення вироку по 29 липня 2019 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього увязнення відповідає два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на залучення експертів з кожного в рівних частках по 803 (вісімсот три) грн. 18 (вісімнадцять) коп.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 128 (сто двадцять вісім) грн.
Речові докази: мобільний телефоном «Nokia 1110», у якому знаходилася сім картка оператора мобільного звязку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Nokia 1280», у якому знаходилася картка мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна» № НОМЕР_3 , пластикову картку АБ «Райфайзенбанк Аваль», без коштів на рахунку знищити.
- мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200» з зарядним пристроєм до нього, запальничку у вигляді «пістолету» з надписом на ньому JCXIN.SHI/JI/MADE.IN.JIAN.CHEN PASS.8877.Z», запальничку у вигляді «пістолету» з надписом «1771», наручний чоловічий годинник, два електричні ліхтарики, електрошокер з надписом «XY 928 TYPE 2500K» - знищити.

- грошові кошти в загальній сумі 1123 грн. купюрами по 50 грн. 14 шт., купюрами по 100 грн. 4 шт., купюрами по 5 грн. 4 шт., купюрою 2 грн. - 1 шт., купюрою 1 грн. 1 шт. обернути в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3