печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка звернулась зі скаргою адвокат ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 06 серпня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000884,-
В С Т А Н О В И В :

17.09.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 06 серпня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000884.
В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_4 зазначив, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.
Особа, яка подала скаргу в судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній доводи. Просив скаргу задовольнити в повному обсязі. Зазначивши, що оскаржувана постанова, щодо відмови у визнанні потерпілим безпосередньо суперечить закону та порушує право його на захист, а тому просив оскаржувану постанову скасувати в повному обсязі.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.
Вивчивши скаргу, заслухавши позицію особи, яка звернулась зі скаргою, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, що 09.07.2019 на підставі ухвали слідчого судці Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2019 у справі № 761/22195/29 слідчим слідчої групи Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві ОСОБА_5 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено заяву ОСОБА_4 про вчинення працівниками правоохоронних органів співробітниками Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України та прокуратури м. Києва за попередньою змовою з ОСОБА_6 відносно нього провокації підкупу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 370 КК України.
Вчинення щодо ОСОБА_4 провокації злочину підтверджується долученими до матеріалів заяви документами, відповідно яких ОСОБА_6 (особа, яка виступила заявником про нібито вимагання ОСОБА_4 неправомірної вигоди) неодноразово зустрічався та спілкувався з працівниками правохоронних органів задового до подачі ним заяви про злочин. При цьому, ОСОБА_6 раніше вже виступав заявником у іншому аналогічному кримінальному провадженні.
Окрім того, як вбачається з документів, ОСОБА_6 за місяць до подачі ним заяви про злочин приїжджав на першу зустріч до ОСОБА_4 на автомобілі, який належить родичу працівника Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Вдруге, ОСОБА_6 приїжджав до ОСОБА_4 на автомобілі з неіснуючими номерами за 9-ть днів до подачі заяви про злочин. При тому, що автомобіль аналогічної марки та кольору є у вищевказаного працівника правоохоронного органу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у тому числі з відомостей, які містяться у протоколах НСРД, то ОСОБА_4 одержав грошові кошти від ОСОБА_6 за підключення до особистої електромережі, тобто він виступав як приватна особа, тому не використовував своє службове становище, а отже в його діях відсутні ознаки вимагання неправомірної вигоди.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_4 не вчиняв ніякого злочину, 22.12.2018 прокуратурою міста Києва до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене кримінальне провадження за № 001198 за фактом вимагання неправомірної вигоди, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.
23.01.2019 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КГІК України, а 24.01.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України (підкуп службової особи юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми).
25.01.2019 на підставі клопотань слідчого, Голосіївським районним судом м. Києва стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, а також його було відсторонено від посади.
19.04.2019 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну підозри (фактично змінено лише описання подій).
На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді Дніпровського районного суду м. Києва.
Не дивлячись на те, що кримінальне провадження № 0000884 було зареєстроване за заявою ОСОБА_4 , він був допитаний слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 в якості свідка.
У зв`язку з цим 06.08.2019 ОСОБА_4 було подано слідчому Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 заяву про залучення до провадження як потерпілого, а також про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.
06.08.2019 слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Своє рішення слідчий мотивував тим, що ОСОБА_4 у відповідності до ст. 23 ЦК України не завдано моральної шкоди, яка має бути реальна, конкретна та обґрунтована відповідно до чинного законодавства, така шкода має мати матеріальне (грошове) вираження.
За змістом п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Аналізуючи доводи адвоката ОСОБА_3 , підстави звернення з вказаною скаргою, слідчий суддя приходить до висновку, що в постанові слідчого про відмову у визнанні потерпілим, надано обґрунтування підстав, а відтак приходить до висновку, що постанова прийнята з врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, на підставі діючого кримінального процесуального законодавства, стверджувати про її неповноту та необґрунтованість підстав не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 7, 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 06 серпня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000884 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1