Справа №591/4476/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/317/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2019 року, про відмову у накладенні арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на листок непрацездатності серії АДО № 182237 на ОСОБА_7 , вилучений під час обшуку 17.07.2019 р. у належному ОСОБА_8 автомобілі Аudi А4 д/н: НОМЕР_1 .

Свої доводи прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.4 ст. 191 КК України, як службовій особі, яка вчинила злочин із використанням службового становища та, що встановлення факту непрацездатності безпосередньо впливає на наявність кваліфікуючої ознаки цього злочину.

Крім того, зазначає, що за наслідками виявлення лікарняних встановлено, що вони містять ознаки підроблення як такі, що видані ОСОБА_7 різними лікувальними установами за відсутності у нього стану тимчасово втрати непрацездатності, тобто без наявних на то підстав, а у подальшому використані ним шляхом подачі до ДП «Роменське лісове господарство».

Тому вважає, що листок непрацездатності на ОСОБА_7 є не лише доказом злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, а і предметом злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

19 липня 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми, розглянувши клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором другого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_6 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою в задоволенні вказаного клопотання відмовив за необґрунтованістю.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що слідчим не надано було будь-яких доказів того, що відносно вилученого листка непрацездатності існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури власника майна було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 11.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.4 ст. 191 КК України, а саме: за фактом привласнення деревини державного підприємства службовими особами ДП «Роменське лісове господарство».

17 липня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, проведено обшук автомобіля Аudi А4 д/н: НОМЕР_1 , належного ОСОБА_8 , в ході якого вилучено листок непрацездатності серії АДО № 223102 на ОСОБА_7 .

В цей же день ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, а саме розтраті чужого майна, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що вилучений лист непрацездатності щодо ОСОБА_7 , критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, не відповідає, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, які свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Зокрема, слідчим не доведено, яким чином листок непрацездатності можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 191 КК України.

Сама по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом вилучений листок непрацездатності на ОСОБА_7 , не може бути врахований як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання про арешт майна, оскільки надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучений листок непрацездатності на ОСОБА_7 , а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 167, 170, 172, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4