ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3289/19
Провадження № 1-кс/362/1122/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4

представника заявника, адвоката ОСОБА_5

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України,

в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням в якому просив скасувати арешт, накладений, згідно із ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/1757/19 року від 21.03.2019 року у кримінальному провадженні № 0000367, на грошові кошти - (87 купюр номіналом 500 гривень + 180 купюр номіналом 200 гривень та 67 купюр номіналом 100 доларів США), в розмірі 79 500,00 грн. та 6 700,00 доларів США відповідно, які належать ОСОБА_4 на праві власності.

Клопотання обґрунтовує тим, що 20.03.2019 року цивільній дружині ОСОБА_4 (власника майна) - ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0000367 від 01.06.2018 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/1757/19 від 21.03.2019 року у даному кримінальному провадженні, в тому числі і на кошти ОСОБА_4 грошові кошти, в розмірі 6 700,00 доларів США та 79 500,00 грн. був накладений арешт.

Власник майна вважає, що арешт, накладений на його грошові кошти підлягає скасуванню, оскільки вказане майно не є результатом будь-якої злочинної діяльності, не є доказом у даній справі, а тому не було потреби у застосуванні такого заходу, а на даний час такий захід взагалі є недоцільним.

Заявник вказав, що ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/1533/19 від 13 .03.2019 року у даному кримінальному провадженні було надано дозвіл на проведення обшуку житла власника майна ( АДРЕСА_1 ), з метою відшукання доказів вчинення інкримінованого його дружині кримінального правопорушення.

Під час обшуку групою слідчих та прокурором 20.03.2019 року з 02.30 год. до 07.30 год. у квартирі власника майна були виявлені та вилучені зокрема, крім інших речей та документів, кошти (87 купюр номіналом 500 гривень + 180 купюр номіналом 200 гривень та 67 купюр номіналом 100 доларів США), що підтверджується протоколом обшуку.

Постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 20.03.19 р. всі вилучені під час обшуку квартири речі та документи, і, в тому числі, його кошти, були визнані речовими доказами.

З моменту обшуку, вилучення та накладення арешту з коштами будь-яких слідчих (процесуальних) дій та/або досліджень та експертиз проведено не було, оскільки вказане майно в дійсності не є доказом або результатом вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Про це йому стало відомо безпосередньо від ОСОБА_6 , яка станом на 24.05.2019р. ознайомлювалась через свого захисника з матеріалами кримінального провадження.

Твердження і рішення прокурора та групи слідчих під час обшуку, вилучення і арешту коштів обгрунтовується лише припущеннями про їх доказове значення у справі дружини власника майна, але це не відповідає дійсності.

На підтвердження того факту, що грошові кошти є саме його майном, свідчить наступне:так, стосовно 6 700,00 доларів США власник майна повідомляє, що це залишок коштів від 10 000,00 доларів США, які були ним позичені на 2 роки (безстроково) у рідної тітки дружини - ОСОБА_8 у листопаді 2018 року, для ремонту квартири, придбання меблів та побутової техніки.

У судовому засіданні факт позики можуть підтвердити самі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який був присутній при зустрічі, передачі коштів і обізнаний про умови позики.

Але ці кошти власник майна використав лише частково і мав намір використати їх для поїздки влітку у відпустку до Єгипту зі своєю дружиною, а після повернення займатись подальшим обладнанням квартири і поверненням позики.

Стосовно коштів у сумі 79 500,00 грн. повідомив, що це кошти, які складаються частково з доходу власника майна, отриманого внаслідок продажу 31 січня 2019 року квартири АДРЕСА_2 його матір`ю за 47 000,00 грн., які вона передала синові та власне коштів від позики, які частково були конвертовані у гривні України для цільового використання позичених коштів.

Від своєї дружини власник майна ніякі кошти не отримував, вона не працює, навчається, перебуває разом з малолітньою дитиною на повному його утриманні і про її діяльність йому нічого відомо не було. Навпаки вона отримувала в нього гроші і це він вважав природнім, оскільки вона є його дружиною і про ці кошти їй було відомо.

Саме тому, власник майна повідомляв прокурору і слідчим під час обшуку, що мав намір обміняти їхні з ОСОБА_10 (дружина) долари США на купюри меншого номіналу, для зручності розрахунку під час поїздки.

Також просить врахувати відсутність доказів у сторони обвинувачення, що б підтверджували якимось чином причетність коштів власника майна до будь-якої протиправної діяльності, його, та його дружини або інших осіб.

Адвокат ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_4 в судовому засідання клопотання підтримали з викладених в ньому підстав, просили його задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4 є цивільний чоловік її племінниці ОСОБА_6 . 02.11.2018 року ОСОБА_4 позичив в неї 10 тисяч доларів для облаштування своєї квартири. Обіцяв повернути протягом двох років. Письмових доказів щодо передачі коштів ОСОБА_4 надати вона не може, так як він є членом її родини вона надала кошти без відповідної розписки.

Прокурор в судовому засідання проти задоволення клопотання заперечувала в повному обсязі, пояснила, що заявником не надано доказів того, що вказані кошти належать ОСОБА_4 , а не здобути злочинним шляхом його цивільною дружиною.

Заслухавши адвокат ОСОБА_5 , власник майна ОСОБА_4 , свідка та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження №0000367 від 01.06.2018 року, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, тобто сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській області рядового поліції ОСОБА_11 та надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.03.2019 року ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області було задоволено клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , та накладено арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку 20.03.2019 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на блокнот різнокольоровий з написом «KRSHII» в якому містяться грошові записи, а саме найменування осіб жіночої статі із записами «з/п», блокнот чорний з написом «Life is the best leacher», в якому містяться грошові записи зокрема із зображенням адрес; блокнот фіолетовий з написом «Paris» із зображенням грошових записів в середині, зокрема імена, «каса»; блокнот синього кольору з написо м «Київська паливна компанія», в якому містяться чорнові записи, мобільний телефон голубого кольору марки «Xiaomi» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 в якому містяться сім карти мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; мобільний телефон чорно-червоного кольору марки «Nokia» IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон чорного кольору марки «Huawei», IMEI1: НОМЕР_7 ; IMEI2: НОМЕР_8 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_9 ; слот для утримання сім карти оператора мобільного телефону НОМЕР_10 ; карту «ПриватБанку» НОМЕР_11 , три купюри номіналом 500 грн. (ФЗ8259386, УН8428753, ЗН9928759), чотири купюри номіналом 100 грн. (СЗ1275488, МП 3193857, ЗЕ 2067607, СЗ 4046360); п`ять купюр номіналом 20 грн. (ТЕ 1848211, ТК 3713339, ТД7932798, СЕ 9803252, ТД 7336435); купюру номіналом 5 грн. (ЮЕ 8860616), купюру номіналом 2 грн. (СЖ 5082576), три купюри номіналом 1 грн. (РЛ 7040277, СЗ 0600300, УЄ 5881761), дві купюри номіналом 1 долар США (F85668773E, B62775246A); грошові кошти номіналом 500 грн. 87 купюр на загальну суму 43 500 грн., грошові кошти номіналом 200 грн. 180 купюр на загальну суму 36 000 грн., вищезазначені грошові кошти поміщено до спец пакету № 4051658, грошові кошти номіналом 100 доларів США 67 купюр на суму 6 700 доларів США до часу встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 20.03.2019 року всі вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи, були визнані речовими доказами .

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, котрі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права»
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження «щодо особливих вказівок в ухвалі слідчого судді про арешт майна» слід звернути увагу на положення ст. 174 КПК, яка встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав для скасування арешту майна покладено на осіб, які звертаються з цим клопотанням, у зв`язку з чим вони повинні обґрунтувати необхідність скасування арешту майна.

Проте адвокатом ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не доведена необґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту на указане майно, а також не було представлено доказів того, що на теперішній час минула потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

З тексту ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2018 року вбачається, що арешт на майно накладено до часу встановлення фактичних обставин кримінального провадження, та було накладено з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За встановлених обставин, клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 171, 174, 369-372, 376 КПК України,

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 25.06.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12