Справа №635/2379/19
Провадження № 1-в/635/288/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Есхар Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13 червня 2013 року Чугуївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 07 липня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явився. До канцелярії суду від останнього надійшла заява, в якій прокурор вказав, що заперечує проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 та просить відмовити в її задоволенні, адже засаджений не став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд без його участі питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 11 квітня 2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок суду набрав законну силу 09 листопада 2017 року.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року, з урахування ухвали від 12 червня 2018 року про виправлення описки, засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2017 року, строк попереднього ув`язнення з 21 травня 2015 року по 07 серпня 2015 року, з 12 квітня 2017 року по 09 листопада 2017 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.05.2015. Під час відбування покарання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. З 27.07.2015 відбував покарання в Жовтневій виправній колонії №17, де характеризувався позитивно, притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, персоналом установи заохочувався двічі. З 07.02.2017 відбував покарання в Харківській установі виконання покарань (№27) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. З 17.02.2017 відбував покарання в Покровській виправній колонії №17. де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 27.04.2017 відбував покарання на дільниці слідчого ізолятору при Покровській виправній колонії №17, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 03.07.2017 відбував покарання на дільниці слідчого ізолятору при Диканівській виправній колонії №12, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 04.07.2017 відбував покарання в Харківській установі виконання покарань №27, характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. З 26.12.2017 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується негативно, порушує режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, на даний час стягнення не зняте і не погашене у встановленому законом порядку. Має три заохочення. Працевлаштований до промислової зони установи на дільницю виготовлення поліетиленових пакетів. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику у свою адресу реагує агресивно. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має задовільний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться без належної уваги, проте використовує їх тільки за призначенням. До виконання законних вимоги персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо, ініціативу не проявляє. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться без ініціативи. Соціально-корисні зв`язки з матір`ю та сестрою підтримує шляхом телефонних розмов. Питання про застосування зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 КВК України було розглянуто 24.01.2018 та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання про застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким було розглянуто 24.01.2018 та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення. Питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання було розглянуто 20.06.2018 та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не довела свого виправлення. В скоєному злочину провину визнає. За вироком суду має позов на загальну суму 13 151 грн. До установи надійшов виконавчий лист на загальну суму 3460 грн. На даний час за виконавчими листами утримано 456, 07 грн., залишок заборгованості складає 3003, 93 грн. Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичних обліках.

Згідно з довідки про працевлаштування виданої заступником начальника-планового економічного відділу Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працював у лютому 2018 року на ремонтно-будівельних роботах, а в період з червня 2018 року по березень 2019 року на дільниці з виготовлення поліетиленових пакетів.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_4 за період виконання робіт отримував заробітку плату.

У відповідності до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 , останній за період відбування покарання мав 3 заохочення та 2 стягнення.

Відповідно до положень статті 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_4 судом враховано, що останній був засуджений за злочин проти власності і проти здоров`я людини, а за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року з нього стягнено в дохід держави на загальну суму 944,50 гривень та задоволено цивільний позов потерпілого на суму 3000 гривень, натомість матеріали особової справи не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого ОСОБА_4 дій, направлених на повне погашення стягнень на користь держави та потерпілих.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_4 , який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, проте на шлях виправлення не став та вчинив тяжкі злочини, байдуже ставлення до погашення стягнених судових витрат та цивільних позовів за вироком суду, беручи до уваги його характеристику в установі виконання покарань та наявність непогашеного у встановленому порядку дисциплінарного стягнення. Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_4 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1