ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3640/19
Провадження № 1-кп/210/627/19
У Х В А Л А
іменем України
"13" листопада 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час розгляду об`єднаного обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001394 від 22.09.2018 року, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В судовому засіданні, призначеному на 13.11.2019 року, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прокурор наполягав на його продовженні так як, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, прокурором зазначено, що строк перебування обвинуваченого закінчується, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин.

Обвинувачені та захисники, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити вид запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, захисником ОСОБА_9 було повідомлен суду, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ухвали слідчого судді від 21.08.2019 року на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави у межах 20 розмірів прожиткових мінімумів громадян, що складає 38420,00 гривень. При цьому захисник просила суд зменшити розмір застави.

Дослідивши матеріали справи, в обсязі, необхідному для вирішення заявленого клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

В силу вимог ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Висновок суду щодо доцільності дії саме такого запобіжного заходу повинен ґрунтуватись на оцінці усіх обставин справи та даних про особу.

Так, в даному судовому засіданні, до моменту закінчення строку дії ухвали суду про продовження строку запобіжного заходу, винести вирок у кримінальному провадженні не є можливим, оскільки судове слідство в справі не завершено, крім того справа знаходиться на початковій стадії розгляду.

Водночас, обґрунтовані ризики того, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час не зменшились.

Так, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не має місця роботи, тобто не має засобів для існування, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_5 не має місця роботи, тобто не має засобів для існування, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, що само по собі містить ризики того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено; у рамках розгляду даного кримінального провадження ще не виконані всі процесуальні дії, спрямовані на обґрунтування вини обвинуваченого; раніше неодноразово судимий; не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, а отже і не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того наявний ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості судового слідства необхідно допитати всіх свідків по даному кримінальному провадженню, які на даний час ще не допитані.
На думку суду, подальше тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Третьяков проти України» ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Так, вирішуючи клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, суд приймає до уваги ризики, що були підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, які на сьогодні повністю не перестали існувати.
Суд також доходить до висновку, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде достатньою мірою забезпечення своєчасного та всебічного розгляду кримінального провадження, оскільки не буде слугувати забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти можливим спробам обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, доводи обвинувачених та захисників про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, суд вважає необґрунтованими, оскільки обраний запобіжний захід відповідає особам обвинуваченим, характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, впливу на учасників судового процесу.

Крім того, клопотання захисника ОСОБА_9 щодо зменшення розміру застави не підлягає задоволенню, оскільки відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді від 21.08.2019 року визначено мінімальний розмір застави у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України.

Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 12.01.2020 року включно.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 12.01.2020 року включно.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 12.01.2020 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України обвинуваченому ОСОБА_7 визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткових мінімумів громадян, що складає 38420,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя: ОСОБА_1