Справа № 570/1469/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № № 0001625 від 17.12.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта, АР Крим, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, останній раз судимий вироком Луцького міськрайонного суду в 2019 році за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ :

17.12.2018, у вранішню пору доби, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з рюкзака ОСОБА_5 мобільний телефон марки "ZTE BALDE V8 MINI" вартістю 353,40 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на вищевказану суму.

В подальшому, 17.12.2018, біля 11 год 37 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи біля банкомату АТ КБ " Приватбанк", що за адресою м. Рівне, пр. Миру,8, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, скориставшись пін-кодом, який був записаний в памяті мобільного телефону марки "ZTE BALDE V8 MINI, який належить потерпілій ОСОБА_5 , використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , належну останній, якою перед цим незаконно заволодів, шляхом здійснення операції, через банкомат, таємно заволодів грошовими коштами у розмірі 1700 грн, в результаті чого завдав потерпілй ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, 17.12.2018, у вранішню пору доби, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, а саме зняття грошових коштів з банківського рахунку, маючи умисел на викрадення офіційного документу, шляхом вільного доступу, викрав із рюкзака ОСОБА_5 належну останній банкіівську картку АТ КБ " Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням відповідно до чинного законодавства є засобом доступу до банківських рахунків, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, та є офіційним документом.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, як своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно та за ч. 1 ст. 357 КК України - як своїми умисними діями, які виразилися у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію злочинів не оспорював та підтвердив факт, що дійсно він 17.12.2018, перебуваючи у своєї знайомої ОСОБА_5 , що за адресою с. Рогачів, Рівненського району, Рівненської області викрав мобільний телефон марки " ZTE BALDE V8 MINI" та банківську картку АТ КБ " Приватбанк". Телефон в подальшому загубив, а грошові кошти в сумі 1700 грн, які отримав через банкомат витратив на власні потреби. Просить суд призначити обвинуваченому міру покарання у виді арешту.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила факт, що дійсно 17.12.2018, її знайомий ОСОБА_3 перебуваючи по її місцю проживання, що за адресою с. Рогачів, Рівненського району, Рівненської області викрав мобільний телефон марки " ZTE BALDE V8 MINI" вартістю 3530,40 грн та банківську картку АТ КБ "Приватбанк". В подальшому через банкомат, останній зняв з її карточки грошові кошти в сумі 1700 грн. На даний момент шкода їй не відшкодована. Просить суд призначити йому міру покарання у відповідності до Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Судові витрати становлять за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 572 грн.

Відносно обвинуваченого обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 09.11.2019.

Цивільний позов по провадженню не заявлявся.

Речовий доказ - диск ДВД вилучений в Рівненській філії АТ КБ "Приватбанк", наряди-закази від 12.03.2018, коробка від мобільного телефону марки " ZTE BALDE V8 MINI" - знаходяться при матеріалах провадження.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склади злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, і останній у їх вчиненні винен.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він немає постійного місця проживання, по місцю останнього відбування покарання у Городоцькому виправному центрі характеризувався з позитивної сторони, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодноразово судимий за корисливі злочини, виховувався без батьків.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів проти власності, а визнання винуватості і щире каяття є лише способом уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи попередні судимості, міри покарання, які обирав суд для обвинуваченого, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочини проти власності.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання з ізоляцією від суспільства в межах санкцій інкримінуємих статтей Кримінального Кодексу України у виді обмеження волі, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості злочинів, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи. За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року і одного місяця обмеження волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одного року і одного місяця обмеження волі.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 до 07.12.2019.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк тримання під вартою у відповідності до ухвали суду від 10.09.2019, починаючи з 09 год 30 хв 10.09.2019.

У відповідності до ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 один день позбавлення волі - два дні обмеження волі, починаючи з 10.09.2019 по 07.12.2019.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 572 грн.

Речові докази - диск ДВД вилучений в Рівненській філії АТКБ "Приватбанк", наряди-закази від 12.03.2018 залишити при матеріалах провадження, а коробку від мобільного телефону марки "ZTE BALDE V8 MINI" після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1