ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2548/19 Справа № 180/1297/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганця Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з 25 липня 2017 року.
Також за цим вироком засуджено ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року щодо якого залишено постановою колегії суддів судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 серпня 2019 року без зміни.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м.Марганці таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Як установив суд, 18 травня 2017 року в неустановлений слідством час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з метою викрадення чужого майна шляхом вільного доступу через відсутню секцію паркану проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де через незачинені двері проникли в теплицю, звідки таємно викрали металеві вироби на загальну суму 1242 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В іншій частині вирок залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченому судом допущено помилку, оскільки ОСОБА_7 засуджено вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Проте, суд, призначаючи останньому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, приєднав частину невідбутого покарання у виді 1 року позбавлення волі та остаточно призначив покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, що призвело до неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.
Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ч. 3 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений ОСОБА_7 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.
Доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 та 72 цього Кодексу, тобто за сукупністю вироків.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненого 18 травня 2017 року, тобто після постановлення вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року, у зв`язку з чим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 є безпідставними і не містять достатніх даних для скасування оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4