ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2818/19 Справа № 204/8012/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001099 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 листопада 2019 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалусуду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурор в судовому засіданні не довів належним чином наявність жодної з обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.
Вказує на те, що слідчим суддею безпідставно взято до уваги доводи сторони обвинувачення щодо ризику впливу ОСОБА_9 на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, оскільки ані прокурором в клопотанні, ані слідчим суддею в ухвалі не зазначено цих свідків.

Зазначає, що в ході здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження слідчим не було проведено жодної слідчої дії, яка прямо могла б вказувати на вину ОСОБА_9 ..

Окрім того, слідчим було допущено ряд порушень в ході досудового розслідування, а саме, в протоколі огляду місця події від 24.06.2018 року не зазначено частину автомобіля марки ЗАЗ 110203, д.н.з. НОМЕР_1 , з якої було вилучено три сліди пальців рук, які в подальшому були ідентифіковані як такі, що належать ОСОБА_9 , та в ході проведення огляду автомобіля ЗАЗ 110203 слідчим не виявлено болти чи саморізи, якими повинна була кріпитись автомагнітола.

Посилається на те, що, в ході проведення огляду відеозапису з камер відеоспостереження в рамках кримінального провадження щодо повторного таємного викрадення майна, слідчим не зазначено в повному обсязі всіх учасників слідчої дії, на фоні присутні сторонні голоси та відео переривається, окрім того, ніяких експертних досліджень щодо підтвердження присутності ОСОБА_9 на вказаному відеозаписі слідством не призначалось та не проводилось, також не встановлено д.н.з. автомобіля, з якого було викрадено майно.

Таким чином, слідством не встановлено обов`язковий елемент об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення - спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Вказує на те, що єдиними доказами, на які посилається слідчий, є висновки судових товарознавчих експертиз, однак жодні з них не підтверджують суму завданого збитку внаслідок дій ОСОБА_9 , при чому судова товарознавча експертиза була проведена відповідно до чеку від 15.05.2018 року, наданого ОСОБА_10 , який є підробленим.

Зібрані слідством дані не свідчать про наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, а тому підозра є необгрунтованою.

Зазначає, що жоден з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не існує, при цьому в ухвалі слідчого судді ризики не доведені належними та достатніми доказами.

Крім того, прокурор, в порушення п.6 ч.1 ст.184 КПК України, у клопотанні взагалі не навів обгрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 листопада 2019 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, має не зняту і не погашену у встановленому Законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину. Ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які залишаються не допитаними на теперішній час, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській областіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001099від 16.06.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186КК України.

Відповідно до матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 12.10.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 11.09.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані на цей час, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Твердження захисника щодо безпідставності ризику впливу на свідків, оскільки в клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді не вказано, які саме свідки ще не були допитані в судовому засіданні, колегія суддів вважає таким, що не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки судовий розгляд ще триває, відсутнє підтвердження того, що всі свідки у цьому кримінальному провадженні допитані.
Також посилання на те, що прокурором в клопотанні не наведено обгрунтувань неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставним, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України.
Доводи захисника про те, що в матеріалах провадження відсутні переконливі докази вини ОСОБА_9 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 рокущодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4