КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши, на відповідність вимогам ст. 396 КПК України і на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 .
В обґрунтування зазначеного рішення суддя послався на те, що обставин, які б виключали участь слідчого судді ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні №0013810 в якості слідчого судді, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, не встановлено, а доводи заявника про порушення слідчим суддею ОСОБА_3 вимог ст. 75 КПК України та про її необ`єктивність та упередженість є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 .
На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, просить її скасувати та призначити новий розгляд його заяви про відвід слідчому судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0013810.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суддя в мотивувальній частині ухвали зазначив необґрунтовані відомості та зробив хибні висновки, що його заява про відвід слідчому судді ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, не обґрунтував свою думку нормами закону та судовою практикою, тобто прийняв рішення про відмову по суті скарги без будь-якого достатнього дослідження його доводів, мотивів, обґрунтувань, та змісту і форми доказів, наданих ним в заяві і додатках, яке не тільки не ґрунтується на чинних нормах КПК України та узагальнень судової практики, але й прямо суперечить цим нормам, зокрема вимогам, викладеним у п. 18 ст. 3 КПК України, главі 2 КПК України щодо засад кримінального провадження, ст. 30 КПК України, щодо здійснення правосуддя ________________________________________

Справа №11-сс/824/6556/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4
Категорія: ст. 392 КПК України Доповідач ОСОБА_1
лише судом заборони відмови у здійсненні правосуддя, ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, зокрема і в частині зобов`язання суду ухвалити рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього ж кодексу, а також обов`язку вмотивувати рішення належними і достатніми мотивами та вказати на підстави його ухвалення.
Таким чином, на думку апелянта, оскільки всі вказані вимоги закону слідчий суддя ОСОБА_5 не виконав, у нього є законні підстави на апеляційне оскарження та скасування судового рішення згідно ст.ст. 409-412 КПК України, гарантовані йому Конституцією України, та угодами з ЕС, відносно перегляду ухвал суду, що стосуються прав, свобод чи його інтересів, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом вищого рівня.

Вивчивши матеріали судового провадження по розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому, частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Як встановлено в ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Водночас частиною третьою статті 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Параграфом 6 Глави 3 КПК України визначені підстави для відводу слідчого судді, судді та порядок вирішення питання про відвід. Приписами норм закону, які містяться в цьому параграфі, не передбачено можливості оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід.

Таким чином, ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.
З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

При цьому, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи щодо наявності у нього права на апеляційне оскарженнявказаного судового рішення, виходячи з положень Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що чинним кримінальним процесуальним законом чітко визначено, які рішення підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з тим, вказана ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2019 року не обмежує права ОСОБА_2 на звернення за захистом своїх прав, за наявності до того підстав, в подальшому на відповідній стадії кримінального провадження, шляхом подання відповідних заперечень на ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , постановлених за результатами розгляду скарг ОСОБА_2 , з незаконністю яких та порушенням ст. 35 КПК України щодо порядку визначення слідчого судді для розгляду справи ним і пов`язується наявність сумнівів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , що зумовило подання ним заяв про її відвід, а також і на постановлені за результатами їх розгляду ухвали Дніпровського районного суду м. Києва.

Отже, враховуючи, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали, постановленої за результатами розгляду заяви про відвід слідчого судді, то, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 399 КПК України, суддя-доповідач

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі ч. 6 ст. 399 КПК України.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_1