Дата документу 06.11.2019 Справа № 331/3440/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1034/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/4252/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

затриманого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки РФ, громадянина РФ, із середньою освітою, офіційно не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 та продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 2 місяці (60 діб), тобто до 29 листопада 2019 року включно,

в с т а н о в и л а:

згідно зі змістом судового рішення, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання першого заступника прокурора Запорізької області про продовження строку застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.06.2019 в період з 16 години 20 хвилин в пункті пропуску ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_7 , розшукуваного Російською Федерацією, за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації. Згідно постанови про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 26.04.2017 виданої суддею Старопромисловського районного суду міста Грозний Російської Федерації, ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку з 26.09.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1 (Сприяння терористичної діяльності), ч.2 ст.208 (Організація незаконного збройного формування або участь у ньому) КК Російської Федерації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 до затриманого ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2019 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на 2 місяці, тобто до 02.10.2019. ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27.08.2019 ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2019 залишено без змін.

01.08.2019 до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації.

Станом на час подання клопотання прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України від 01.08.2019 №14/1/2-26448-19 проводиться екстрадицій на перевірка обставин, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації. Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 компетентними органами Російської Федерації обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, перебуває у міжнародному розшуку, на території України не зареєстрований і не має соціальних зв`язків, а також той факт, що екстрадицій на перевірка не завершена, єдиним запобіжним заходом, який буде гарантувати неможливість втечі особи та зможе забезпечити подальшу його видачу, є тримання під вартою, у зв`язку із чим перший заступник прокурора області-начальник управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді із клопотанням щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначила, що на сьогодні на території України виконується запит Генеральної прокуратури Російської Федерації від 30.07.2019 року №81/3-1019-17 про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації, у тому числі постанова про притягнення його в якості обвинуваченого, оголошення його в розшук та обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами екстрадиційної перевірки слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання та обрати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам діючого кримінального та кримінально-процесуального законодавства України. Приймаючи рішення про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд послався на обставини, які не відповідають дійсності та протирічать діючому законодавству України. Вважає, що в ухвалі слідчого судді взагалі відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а також виклад обставин, які б могли свідчити про те, що заявлені ризики (відсутні) не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. На думку апелянта при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо його підзахисного прокурор не довів слідчому судді з яких саме обставин він вважає, що ОСОБА_7 під час знаходження на волі зможе переховуватись від проведення екстрадиційної перевірки, а в подальшому від екстрадиції.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував стосовно доводів та вимог апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст.584 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2019 року клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 задоволено та продовжено щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про його фактичну передачу до Російської Федерації, строком на 2 місяці, тобто до 29.11.2019 року включно.
З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст.584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; документи про громадянство особи; наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до вимог ч.11 ст.584 КПК України слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення особи, щодо якої застосований екстрадицій ний арешт. Строки тримання під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 27.11.2014 року (справа «Хомулло проти України», заява № 47593/10), суд повторно зазначав, що мета пункту 4 статті 5 полягає у забезпеченні права осіб, яких затримано і взято під варту, на судовий контроль за законністю застосованого до них заходу (рішення від 11 жовтня 2007 року у справі «Насруллоєв проти Росії» (Nasrulloyevv. Russia), заява № 656/06, п. 86).
Більше того, пункт 4 статті 5 Конвенції, гарантуючи взятим під варту особам право ініціювати судове провадження для встановлення законності позбавлення їх свободи, також проголошує їхнє право на судове рішення стосовно законності тримання під вартою, що має бути ухвалене без зволікань після порушення такого провадження, а також на рішення суду про звільнення, якщо виявиться, що тримання під вартою незаконне (див. вищенаведене рішення у справі "Барановський проти Польщі" (Baranowskiv. Poland), п. 68). Існує особлива потреба у швидкому рішенні щодо законності тримання під вартою у випадках, коли триває судовий розгляд, оскільки підсудний має повною мірою користуватися перевагами принципу презумпції невинуватості (див. рішення від 4 жовтня 2001 року у справі "Іловєцький проти Польщі" (Ilowieckiv. Poland), заява № 27504/95, п. 76). Та ж логіка може застосовуватися і до тримання під вартою до вирішення питання щодо екстрадиції, коли розслідування ще триває (див. рішення від 8 січня 2009 року у справі "Худякова проти Росії" (Khudyakovav. Russia), заява № 13476/04, п. 92)
Матеріали клопотання прокурора про продовження щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) не містять доказів щодо обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 під вартою.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора встановлено і це вбачається із матеріалів провадження та копій матеріалів екстрадиційної перевірки, що ОСОБА_7 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.205.1 (Сприяння терористичної діяльності), ч.2 ст.208 (Організація незаконного збройного формування або участь у ньому) КК Російської Федерації.

01.08.2019 до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації.

25.06.2019 року в порядку ст.582 КПК України ОСОБА_7 був затриманий.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 до затриманого ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2019 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації строком на 2 місяці, тобто до 02.10.2019. ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27.08.2019 ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2019 залишено без змін.

Приймаючи 30.09.2019 року рішення щодо ОСОБА_7 , яке наразі переглядається, слідчий суддя виходив з того, що існують достатні підстави для продовження відносно останнього екстрадиційного арешту, оскільки затриманий розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, які є ектрадиційними, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчився, ОСОБА_7 не є громадянином України, а тому з метою запобігання спробам ухилитись від слідства та суду був продовжений екстрадицій ний арешт.
Відповідно до ч.1 ст.585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Крім того, відповідно до ч.2 ст.585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги та зважаючи на позицію прокурора у апеляційному суді про застосування щодо ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, аніж обраний, колегія суддів враховує наявність ризику ухилення останнього від органів правосуддя, також відповідно до статті 585 КПК України, враховує тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду, положень закону України та Російської Федерації про кримінальну відповідальність, зважає на вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується, наявність місця проживання, а саме: орендованого житла за адресою у м. Маріуполі згідно договору оренди житла від 28.09.2019.

Прокурором надано суду апеляційної інстанції відповідь Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо звернення ОСОБА_7 про надання йому статусу біженця, з якого вбачається, що вказане звернення ОСОБА_7 не подано у відповідності до вимог ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Однак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не позбавлений можливості повторного звернення до органів УДМС про надання йому статусу біженця.

Під час апеляційного розгляду надано звернення командира ОСОБА_12 , в якому зазначено, що ОСОБА_7 виявив бажання вступити до складу батальйону, у зв`язку з чим слідував з території Туреччини до України. У разі зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який, останній буде знаходитьсь на території дислокації батальйону.

Також під час апеляційного розгляду командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 та заступником командира ІНФОРМАЦІЯ_4 подані клопотання про взяття на поруки ОСОБА_7 , в якому вони надали письмові зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Зазначене клопотання підтримано ОСОБА_7 та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду та, на думку колегії суддів, заслуговує на довіру.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Зважаючи на позицію захисту, а також прокурора, який вважає, що тримання під вартою гарантує запобіганню втечі останнього та забезпечення у подальшому його видачі колегія суддів, з врахуванням вимог ч.ч. 2, 3 ст.585 КПК України, вважає, що відносно ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме у виді особистого зобов`язання та передачу його на поруки, оскільки такий запобіжний захід зможе забезпечити в подальшому видачу ОСОБА_7 запит іноземної держави у разі встановлення відсутності обставин, що виключають його видачу.

Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання про продовження строку запобіжного заходу залишити без задоволення, застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 та продовжено щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 2 місяці (60 діб), тобто до 29 листопада 2019 року включно, скасувати.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Обрати щодо ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистої поруки ОСОБА_14 командира ІНФОРМАЦІЯ_5 та Хадиси Мурада Джамірза заступника командира Чеченського Батальйону імені шейха Мансура.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в даному кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування.
Роз`яснити поручителям ОСОБА_14 та ОСОБА_15 що ОСОБА_7 є розшукуваним Російською Федерацією, за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.205.1, ч.2 ст.208 КК Російської Федерації, та що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як поручителі несуть відповідальність за виконання ОСОБА_7 обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.
У разі невиконання поручителями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 взятих на себе зобов`язань, на них накладається грошове стягнення в розмірі від двадцяти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали два місяці, тобто до 05 січня 2020 року.

ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4