Справа № 127/1444/19
Провадження №11-кп/801/1125/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2019 року про продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, п.11 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,11 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

В ході судового засідання судом було постановлено на обговорення питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_11 просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.
Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та їх представник ОСОБА_15 підтримали думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 проти продовження строку тримання під вартою заперечили, оскільки, на їх думку, відсутні підстави для продовження такого строку, а також вважали, що порушена процедура подання клопотання стороною обвинувачення. Крім того, захисник ОСОБА_16 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Суд дійшов до висновку про доцільність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 10 жовтня 2019 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вказану ухвалу в частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вимоги мотивує тим, що відсутнє клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, оскільки в матеріалах кримінального провадженням відсутні будь-які докази на їх підтвердження, крім того, сторона захисту заявляла клопотання про можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк, а тому він може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, продовжувати вчиняти інші злочини, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.
Судом також зазначено, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2019 року, якою продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 10 жовтня 2019 року включно, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: