"16" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
В ході огляду було встановлено, що 22.07.2019, близько о 15-30, в районі буд, № 120-а по вул. Ак. Павлова м. Харкова, сталося зіткнення автомобіля ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , з велосипедом під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті даної ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, закритий перелом лівоі нижньоі кінцівки.
Як зазначено прокурором, автомобіль ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, а саме: деформація переднього лівого крила в районі передньої лівої фари, та відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний відповідним експертам для проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз.
02.08.2019 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова призначена судова транспортно-трасологічна експертиза, проведення якої доручено експертам ХНДЕКЦ МВС України.
Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
Автомобіль ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 в ході огляду місця ДТП не вилучався, був повернутий водію ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіль ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , що мешкає: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України прокурор вважає за необхідне розглядати зазначене клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.
Прокурором зазначено, що з метою забезпечення збереження слідової та доказової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, шляхом зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку осіб, які заінтересовані у результатах кримінального провадження, а також збереження речового доказу, сторона обвинувачення просить накласти арешт на зазначений в клопотанні автомобіль.
У судове засідання прокурор не з`явився. Прокурор ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд поданого клопотання без його участі, повністю його підтримуючи. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
ОСОБА_4 , власник майна, у судове засідання не викликалась, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні рухоме майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки транспортний засіб є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для уникнення загрози зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, втрати слідової інформації, та вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль ВАЗ-2108, р.н. « НОМЕР_1 », який перебуває у власності ОСОБА_4 , що мешкає: АДРЕСА_1 , - шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження ним та його відчуження у будь-який спосіб.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , що мешкає: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль ВАЗ-2108, р.н. « НОМЕР_1 », - шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження ним та його відчуження у будь-який спосіб.
Місцем зберігання автомобіля ВАЗ-2108, р.н. « НОМЕР_1 », визначити штрафний майданчик, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1