Ухвала
12 листопада 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-5615 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року стосовно нього

встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків, оскільки її подано без додержання приписів ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПКУкраїни, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. Згідно п. 21 ч.1 ст. 3, ч.3 ст. 33 КПК України судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Проте засуджений неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу.

Згідно із п. 3 ч.2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується. В той же час касаційна скарга не містить правильних відомостей про назву судів, якими ухвалені судові рішення, що оскаржуються, та номер кримінального провадження.

Також у порушення вимог п. 6 ч.2 ст. 427 КПК України касаційна скарга не містить перелік матеріалів, які додаються до неї.
Крім того, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції, що повинні узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, а також їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте вказані вимоги закону особою, яка подала касаційну скаргу, належним чином не виконані.
При цьому, суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

У зв`язку із цим, особа, яка подає касаційну скаргу, заперечуючи законність постановленого у кримінальному провадженні судового рішення, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до положень ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Окрім того, у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПКУкраїни до касаційної скарги не додано належним чином завіреної копії рішення суду першої та апеляційної інстанції, відповідно до вимог Порядку засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 07 квітня 2003 року № 55), а також п. п. 12.4, 13.6, 13.7, 13.8 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 із змінами.
Окрім цього, згідно із ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Подана касаційна скарга не містить будь-яких застережень щодо цієї обставини.
Також, засуджений може звернутись у встановленому порядку для отримання кваліфікованої правової допомоги при складанні касаційної скарги або до адвоката, або до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПКУкраїни, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПКУкраїни, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року та ухвали Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року стосовно нього залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії цієї ухвали.
Касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3