КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року,
в с т а н о в и л а:
В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки є такою, що не передбачена положеннями КПК України, та ухвалена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про встановлення процесуальних строків досудового розслідування у кримінальних _______________________________________
Справа №11-сс/824/1791/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ст. 309 КПК України Доповідач ОСОБА_1
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при вирішенні питання про можливість апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, необхідно звернути увагу на виключні обставини, що перешкоджають подальшому виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та прийняттю законного і неупередженого процесуального рішення.
Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114 КПК України, слідчий суддя не мав законного права ухвалювати вищезазначене рішення, а тому вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, ухваливши рішення, яке не передбачено КПК України.
Натомість, положеннями КПК України чітко передбачено порядок оскарження недотримання розумних строків у кримінальному провадженні під час досудового розслідування саме до прокурора вищого рівня (ст. 308 КПК України).
Крім того, ч. 4 ст. 399 КПК України надає судді апеляційного суду право відмовити у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Разом з тим, відсутність у Кримінальному процесуальному Кодексі норми щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді, яка не визначена в переліку ухвал, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою на таку ухвалу, оскільки така відмова порушує конституційне право на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежено.
Крім того, нова редакція п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає право на апеляційний перегляд будь-якої справи, а право на касаційне оскарження судового рішення - лише у випадках, які мають бути визначені процесуальним законом, і такий висновок повністю підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003, за яким «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах», що свідчить про те, що право на апеляційне оскарження судових рішень є невід`ємною складовою права кожного на звернення до суду, а тому не може обмежуватись.
Окрім цього, постановою Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.10.2017 у справі № 5-142кс (15) 17 зроблено висновок, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Такої ж позиції притримується Велика Палата Верховного Суду (постанова у справі № 243/6674/17-к (провадження № 13-16сво18) від 23.05.2018), а згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді від 20.02.2019 р. підлягає апеляційному оскарженню та скасуванню як незаконна.
Крім того, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор у порядку, передбаченому ст. 114 КПК України, на виконання своїх повноважень, регламентованих п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню згідно ст. 308 КПК України до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який на підставі ч. 2 ст. 28 КПК України забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, і вирішує лише ті питання, як зазначено в ч. 3 ст. 26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом
Отже, фактичне оскарження недотримання розумних строків досудового розслідування в інший спосіб, як-то до слідчого судді у формі звернення з клопотанням, зокрема в порядку ст. 114 КПК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Однак постановою Генерального прокурора України від 20.02.2019 р., відомості про яку о 14 год. 27 хв. 20.02.2019 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто до розгляду слідчим суддею ОСОБА_9 вищезазначеного клопотання адвоката ОСОБА_7 , яке розпочалось близько 17 год. 30 хв. 20.02.2019 р., вказану постанову ОСОБА_13 скасовано, а матеріали зазначеного кримінального провадження повернуто до Національного антикорупційного бюро України для здійснення подальшого досудового розслідування.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_7 просить відмовити у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою прокурора, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, які, наполягаючи на скасуванні ухвали слідчого судді, просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а також заперечення адвоката ОСОБА_7 проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадженні за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з вимогами ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
При цьому, відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано §2 Глави 26 КПК України.
Так, частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік, що не підлягає розширеному тлумаченню, ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, це ухвали слідчого судді про:
- відмову у наданні дозволу на затримання;
- застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;
- продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;
- застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;
- продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;
- поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;
- продовження строку тримання в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;
- направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмови в такому направленні;
- арешт майна або відмову в ньому;
- тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;
- відсторонення від посади або відмову у ньому;
- продовження відсторонення від посади;
- відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;
- закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятою статті 284 КПК України;
- про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу; про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру; про повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Водночас частиною третьою статті 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді, їх законність підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.
При цьому зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, згідно якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Згідно ст. 399 ч. 4 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року слід відмовити.
Вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення слідчого судді, яке на переконання апелянта, постановлено з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді від 20.02.2019 року в апеляційному порядку, прокурор посилається на положення ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 24 КПК України, ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та висновок Верховного Суду України, що викладений в постанові від 12.10.2017 року.
Проте, викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо наявності підстав для перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді від 20.02.2019 року в апеляційному порядку колегія суддів вважає непереконливими та не приймає їх до уваги з огляду на те, що питання оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані статтями 307 та 309 КПК України, які є спеціальними по відношенню до загальних (частина перша статті 7 КПК України), і саме вони підлягають застосуванню під час розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчого судді. У статтях 303-307, 309, ч. 4 ст. 399 КПК України відсутня вказівка на те, що суддя апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження на оскаржуване судове рішення, тільки тоді, коли ухвала слідчого судді за формою і змістом відповідає вимогам закону та якщо слідчий суддя при постановленні рішення ретельно дотримався вимог статей 303-307 КПК України.
Відсутність у КПК України норми, яка б регулювала дії учасників кримінального провадження у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, не дає підстави суду апеляційної інстанції перевіряти її законність під час вирішення питання у відповідності до ч.4 ст. 399 КПК України.
При цьому слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях щодо України, зокрема у справі "Чанєв проти України", вказував, що найбільш доцільним способом вирішення проблем прогалин у законодавстві є внесення змін до відповідного законодавства.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що закон не передбачає права або обов`язку суду апеляційної інстанції давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею, тим більше діяти в залежності від суб`єкта звернення зі скаргою на дію чи бездіяльність прокурора, враховуючи також таку загальну засаду кримінального провадження, як рівність перед законом і судом.
Отже, враховуючи, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за результатами розгляду клопотання про встановлення процесуальних строків досудового розслідування, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ч.4 ст. 399 КПК України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, колегія суддів
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3