Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року (ЄРДР №0000105),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, що було вилучено під час тимчасового доступу до речей та документів з службового кабінету №25 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що аналогічне клопотання про арешт вже подавалося слідчому судді і в задоволенні такого клопотання було відмовлено, при цьому майно не було повернуто, а слідчий повторно звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. Також вказує, що в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності власника майна. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого скасувати, та відмовити в задоволенні даного клопотання.

Питання про арешт майна розглядалось без власника майна, тому строк на апеляційне оскарження апеляційний суд вважає непропущеним, а право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, не перешкоджає апеляційному оскарженню рішення слідчого судді.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, скаржника, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечили доводи скарги та просили залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частною 2 ст.172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання слідчого про арешт майна розглядалося за відсутності власника майна ОСОБА_9 , останнього слідчий суддя не повідомляв про розгляд даного клопотання, а тому слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону в частині порушення прав власника майна.
За таких обставин, скасовуючи ухвалу слідчого судді, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість постановлення нової ухвали у відповідності до вимог ч.3 ст.407 КПК України, оскільки доводи апелянта не були належним чином перевірені при розгляді клопотання в суді першої інстанції, при цьому було порушено право на захист, а тому призначає новий розгляд клопотання в суді першої інстанції, в процесі якого необхідно об`єктивно розглянути клопотання слідчого з дотримання кримінального процесуального законодавства та з урахуванням доводів, які викладені в апеляційній скарзі, при цьому прийняти об`єктивне процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України.

Частина 2 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На думку апеляційного суду, враховуючи те, що чинний КПК України надає право апеляційного оскарження рішення про арешт майна, практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду у справі «Молодорич проти України» п.91), рішення про призначення нового розгляду в даному випадку забезпечить право на захист та надасть можливість апеляційного оскарження.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року про накладення арешту на майно, що було вилучено під час тимчасового доступу до речей та документів з службового кабінету №25 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді