КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

28 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року,

за участю сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, задоволено заяву адвоката ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, про відвід прокурору в справі прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та прокурорам цієї ж прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у судовій справі №357/11465/18, 1-кп/357/188/19 та відведено вказаних прокурорів від участі в даному кримінальному провадженні.

Не погодившись із цим постановленим рішенням суду першої інстанції, 22.10.2019 року прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , вважаючи його незаконним, необґрунтованим і безпідставним, подав апеляційну скаргу, у якій просить: ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2019 року, якою задоволено заяву адвоката ОСОБА_7 , який діє на захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, про відвід прокурору в справі прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , а також прокурорам цієї ж прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у судовій справі №357/11465/18, 1-кп/357/188/19 та відведено вказаних прокурорів від участі в даному кримінальному провадженні скасувати; постановити судом апеляційної інстанції нову ухвалу, якою заяву адвоката ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, про відвід прокурору в справі прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та іншим прокурорам цієї ж прокуратури залишити без задоволення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що статтею 77 КПК України визначено виключний перелік підстав за наявності яких прокурору може бути заявлено відвід. В свою чергу, будь-яких інших вагомих підстав, які б свідчили про необхідність відводу прокурора в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду від 15.10.2019 не вказано, що в контексті вичерпності підстав для відводу прокурора від участі в судовому провадженні свідчить про формальність прийнятої ухвали.

Зазначає, що висновок суду про відсутність повноважень у заступника прокурора Київської області на зміну групи прокурорів з включенням до її складу прокурорів іншого рівня прокуратури є надуманим, з огляду на вимоги ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", п. 9 ст. 3, ч. 3 ст. 37, ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України. Вважає, що викладене свідчить про відповідність постанови заступника прокурора Київської області від 23.09.2019 року про визначення групи прокурорів та старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні вимогам кримінального процесуального законодавства.

На думку прокурора, суд сприяє стороні захисту в умисному затягуванні судового процесу, що суперечить засадам кримінального судочинства, в тому числі щодо права потерпілої сторони на розгляд справи у розумні строки та свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також зазначає, що ухвала місцевого суду підлягає оскарженню, оскільки істотно порушує загальні засади кримінального провадження, передбачені п. п. 1, 2, 17, 21 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України. В контексті права на апеляційне оскарження посилається на положення ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

Обвинувачений та захисник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, при цьому від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання в якому він просить розгляд апеляційної скарги проводити за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Статтею 24 КПК передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім норм ст. 7, ч. 6 ст. 9, частин 1 та 2 ст. 24, ч. 4 ст. 394 КПК, які гарантують доступ до правосуддя, цей основоположний принцип верховенства права також забезпечує Конституція України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 3 ст. 129).

Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у главі 31 КПК, кореспондується із положеннями ст. 24 КПК й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень.

Офіційне тлумачення конституційних положень здійснює Конституційний Суд України, який у ряді своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити в правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмеженим (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях не раз констатував, що суди мають уникати надмірного формалізму при прийнятті рішень, зокрема відмовляючи тим самим у доступі до правосуддя. Так, у рішенні у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року Європейський Суд акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, зокрема процесуальні заборони й обмеження, з метою запобігання перетворенню судового процесу на безладний рух. Разом з тим суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але й реальним.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному порядку та роль в ньому апеляційного суду ("Подбіельскі та ППУ Полпуре проти Польщі" п. 62).

З огляду на це, апеляційний суд вважає подану апеляційну скаргу прийнятною.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, захисником ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , було подано заяву про відвід прокурора.

15.10.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено заяву адвоката ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, про відвід прокурору в справі прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та прокурорам цієї ж прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у судовій справі №357/11465/18, 1-кп/357/188/19 та відведено вказаних прокурорів від участі в даному кримінальному провадженні.

Мотивуючи ухвалу суддя вказав, що заступник прокурора Київської області процесуально не є керівником місцевої прокуратури, який може включати до групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні з числа прокурорів місцевої прокуратури, а тому ОСОБА_5 та прокурори цієї ж прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 є неналежними прокурорами у вказаному судовому провадженні, оскільки їх включення до складу групи прокурорів, здійснено без дотримання вимог КПК України, Закону України "Про прокуратуру".

Колегія суддів не може погодитися з таким рішенням місцевого суду.

Відповідно до ст. 80 КПК України відвід прокурору, слідчому може бути заявлений на підставах, визначених ст. 77 КПК України.

Згідно ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Разом з цим підстав, передбачених ст. 77 КПК України за наданими матеріалами справи не вбачається.

Що стосується мотивування ухвали, слід вказати наступне.

Відповідно до п. п. 9, 15 ч. 1 ст. 3 КПК України: керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень; прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Відповідно до частини 3 даної статті якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Із аналізу норм вказаних статей вбачається, що заступник прокурора Київської області прирівнюється до керівника органу прокуратури та може визначити групу прокуроріву кримінальному провадженні або покласти повноваження на іншого прокурора.

Трактування суддею місцевого суду норм КПК України є хибним та містить суб`єктивну оцінку обставин, викладених в заяві адвоката, що свідчить про формальність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Отже, під час розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, адже перешкодило постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для його скасування та постановлення апеляційним судом нової ухвали, якою у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід прокурору у кримінальному провадженні під №0000206 від 15.06.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 77, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року, якою задоволено заяву адвоката ОСОБА_27 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, про відвід прокурору в справі прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та прокурорам цієї ж прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у судовій справі №357/11465/18, 1-кп/357/188/19 та відведено вказаних прокурорів від участі в даному кримінальному провадженні, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід прокурору в справі прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та прокурорам цієї ж прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у кримінальному провадженні під №0000206 від 15.06.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_28 ОСОБА_29 а й л о Т. М. Ю д е н к о