Справа № 567/895/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Українка Острозького району Рівненської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого монтером колії Південно-Західної залізниці ПЧ-18, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 354 КК України

в с т а н о в и в:
12 липня 2019 року близько 11 години ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості лісового масиву, що розташований у с. Межиріч Острозького району Рівненської області у кварталі 22 Новомалинського лісництва, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підкуп особи, яка працює на користь підприємства шляхом пропозиції та наданні неправомірної вигоди, усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 є працівником ФОП ОСОБА_7 , який надає послуги, пов`язані з лісництвом та іншою діяльністю у лісовому господарстві, згідно договору №3-к/18 для ДП «Острозьке лісове господарство», висловив пропозицію неправомірної вигоди, після чого, маючи з собою грошові кошти в сумі 400 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень серіями: СЄ 6524375, купюрами номіналом по 100 гривень серіями: СБ 5948156, УИО 475845, дістав вказану суму грошових коштів з предметів свого одягу, та простягнув її, запропонувавши та надавши таким чином ОСОБА_6 вищезазначену суму в якості неправомірної вигоди, у власних інтересах, для сприяння останнім шляхом мовчання та неповідомлення службових осіб ДП «Острозьке лісове господарство» про отримання ним лісоматеріалу, що являє собою колодки породи сосна.
За вказаним фактом пропозиції та надання неправомірної вигоди особі, яка працює на користь підприємства, ОСОБА_6 , керуючись у своїх діях чинним законодавством України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння ОСОБА_4 , повідомив про незаконні дії останнього керівництву ДП «Острозьке лісове господарство», для подальшого оповіщення працівників Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області.
Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, якій на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000240 від 12.07.2019 року та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , 17.07.2019 року було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.354 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 17.07.2019 року, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.354 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до злочину невеликої тяжкості, санкція якого передбачає альтернативу видів покарання.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.354 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що при відсутності обтяжуючих покарання обставин дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення йому визначеного сторонами угоди виду покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов"язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Одночасно, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.354 КК України, тобто у пропозиції та наданні особі, яка працює на користь підприємства, неправомірної вигоди за невчинення дій з використанням становища, яке він займає.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Речові докази відповідно до п.2 ч.9 ст.100 КПК України, ч.1 ст.96-1 КК України шляхом застосування спеціальної конфіскації підлягають конфіскації в дохід держави.

Процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475, 96-1 ч.1, 100, 122, 124 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 17.07.2019 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.354 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази у справі грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, купюрою номіналом 200 гривень серіями: СЄ 6524375, купюрами номіналом по 100 гривень серіями: СБ 5948156, УИО 475845, які були запаковані в сейф-пакет для речових доказів НПУ № ЕХР 0159506, передані на зберігання до Рівненської філії AT КБ «Приватбанк», після вступу вироку в законну силу конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1