Ухвала
Іменем України
03 червня 2019 року
м. Київ
справа № 727/10372/18
провадження № 51-2088ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 січня 2019 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 травня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, засуджений в поданій скарзі, як і попереднього разу, в обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, засуджений, оскаржуючи, у тому числі, ухвалу апеляційного суду, якою вирок районного суду щодо нього було залишено без зміни, знову не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування чи зміни.

Окрім вказаного, вимоги засудженого до суду касаційної інстанції про скасування вироку суду першої інстанції та призначення йому більш м`якого покарання, як і попереднього разу, є суперечливими та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
При тому, що потерпілим не вказано, що суд касаційної інстанції має зробити з оскаржуваною ухвалою за наслідками розгляду поданої ним скарги.
До того ж, вищезазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Також, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, однак свої вимоги до суду касаційної інстанції формулює фактично про зміну судового рішення лише в частині призначеного покарання, чим допустив суперечності.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 січня 2019 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3