Справа № 165/172/18 Провадження №11-кп/802/560/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 19 липня 2019 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, без освіти, не працює, одружений, судимий 30.03.2017 вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу на суму 850 гривень; 31.01.2018 вироком Маневицького районного суду Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі п. «в» Закону України «Про амністію»,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди залишений без розгляду.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 23.05.2017 о 13:09год., в приміщенні Нововолинського відділення АТ «Ощадбанк», що розташоване по пр.Перемоги, 1А, м.Нововолинська, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 , під приводом обміну грошових коштів заволодів належними останній грошовими коштами в сумі 23000 гривень.
У поданій апеляції потерпілий, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає. про безпідставність та незаконність залишення цивільного позову потерпілого без розгляду. Просить вирок суду першої інстанції скасувати або змінити та повністю задовольнити цивільний позов.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження потерпілого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання, то вони не є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив умисний корисливий злочин, однак позитивно характеризується, має постійне місце проживання, на його утриманні двоє малолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, а обтяжуючою вчинення злочину щодо особи похилого віку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції потерпілий, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання саме у виді штрафу.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Що стосується залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 без розгляду, то в цій частині апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В суді першої інстанції потерпілим був поданий цивільний позов про стягнення матеріальних збитків, які були завдані ОСОБА_11 , та витрат на правову допомогу.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_9 не надав суду першої інстанції доказів того, що він після смерті потерпілої ОСОБА_12 прийняв спадщину, одержав свідоцтво про право на спадщину, а тому суд був позбавлений можливості встановити факт прийняття чи не прийняття ним спадщини після смерті потерпілої ОСОБА_11 , у зв`язку з чим залишив позов без розгляду.
В суді апеляційної інстанції скаржником також не було надано належним чином завірених документів про прийняття спадщини.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку суду з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі, а тому залишає апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 без задоволення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді