Ухвала
12 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 708/1210/18

провадження № 51-3939ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2019 року щодо нього,

встановив:
У касаційній скарзі засудженим порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня. Виходячи з положень ст. 438 КПК, Суд може змінити або скасувати оскаржені рішення у випадку допущення судами порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК є істотними.

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись з рішеннями судів постановлених щодо нього, вважає їх незаконними з огляду на те, що у ході досудового розслідування та судового розгляду не досліджено всіх обставин справи, що, на його думку, призвело до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Однак у касаційній скарзі не наведено обґрунтування допущення судами таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень на підставах, передбачених пунктом 1 ч. 1 ст. 438 КПК, в аспекті положень статей 91, 94, 370, 412, 419 КПК у їх взаємозв`язку.
Також, як убачається зі вступної частини касаційної скарги, засуджений оскаржує рішення апеляційного суду, а у вимогах до суду касаційної інстанції просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, чим допускає суперечність своєї позиції. Крім того, у прохальній частині скарги засудженим не сформульовано вимог до Суду відповідно до ст. 436 КПК (рішення, які Суд вправі прийняти за наслідками розгляду скарги).
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Водночас Суд роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ів ОСОБА_3