Справа № 135/1152/19
Провадження № 1-кс/135/492/19
31.08.2019 м. Ладижин Вінницької області
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні слідчого відділення Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали даного кримінального провадження.
У клопотанні слідчий просить накласти арешт на фольгований згорток, в якому знаходиться поліетиленовий пакет з вмістом речовини жовтого кольору з специфічним запахом, фрагмент (верхня частина горловини) пластикової пляшки з нашаруванням на внутрішніх стінках горловини речовини білого кольору з специфічним запахом, фрагмент тканини, просочений речовиною з специфічним запахом та паперовий згорток з вмістом порошкоподібної речовини з специфічним запахом, з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у даному кримінальному провадженні.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати клопотання про арешт майна у його відсутність, клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.
Відповідно до змісту ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Беручи до уваги викладене вище та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні слідчого майна, а саме: фольгований згорток, в якому знаходиться поліетиленовий пакет з вмістом речовини жовтого кольору з специфічним запахом, фрагмент (верхня частина горловини) пластикової пляшки з нашаруванням на внутрішніх стінках горловини речовини білого кольору з специфічним запахом, фрагмент тканини, просочений речовиною з специфічним запахом та паперовий згорток з вмістом порошкоподібної речовини з специфічним запахом.
Таким чином, слідчим суддею з клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказане майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про необхідність накладення арешту на фольгований згорток, в якому знаходиться поліетиленовий пакет з вмістом речовини жовтого кольору з специфічним запахом, фрагмент (верхня частина горловини) пластикової пляшки з нашаруванням на внутрішніх стінках горловини речовини білого кольору з специфічним запахом, фрагмент тканини, просочений речовиною з специфічним запахом та паперовий згорток з вмістом порошкоподібної речовини з специфічним запахом.
Також, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, а саме: фольгований згорток, в якому знаходиться поліетиленовий пакет з вмістом речовини жовтого кольору з специфічним запахом, фрагмент (верхня частина горловини) пластикової пляшки з нашаруванням на внутрішніх стінках горловини речовини білого кольору з специфічним запахом, фрагмент тканини, просочений речовиною з специфічним запахом та паперовий згорток з вмістом порошкоподібної речовини з специфічним запахом, з можливістю подальшого направлення до Вінницького НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя