Справа № 18062019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0000142 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Городок Львівської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової військової служби Збройних Сил України, гранатометника відділення охорони взводу охорони 3-ї роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем строкової військової служби Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 15 години 00 хвилин 01 травня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини у Рівненській та Львівських областях, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 19 години 30 хвилини 15 травня 2018 року, після чого повернувся до військової частини.

Крім того, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем строкової військової служби Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 14 години 30 хвилин 12 вересня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , відправившись у невідомому напрямку, проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним за ч. 4 ст. 407 КК України, у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та ч. 3 ст. 408 КК України, у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 15 години 00 хвилин 01 травня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини у Рівненській та Львівських областях, де проводив час на власний розсуд до 19 години 30 хвилини 15 травня 2018 року, після чого повернувся до військової частини.

Крім того, близько 14 години 30 хвилин 12 вересня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , відправившись у Львівську область. Військову службу проходити не бажає. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не був судимий, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, є сиротою.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчинених злочинів, особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням ст. 75 та ст. 76 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не продовжувати.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання :

за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1