справа № 173/1451/16-к
№ провадження 1-кп/208/119/19
ВИРОК
Іменем України

10 жовтня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , законних представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000822 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області українця, громадянина України, не одруженого, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпродзержинськ, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 червня 2016 року, знаходячись в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснили посадку в приміський електропотяг № 6035 сполученням «Дніпро-П`ятихатки», відправленням з м. Верхівцеве о 18 год. 43 хв.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пройшли у салон вагону, де побачили, що у вагоні знаходиться один пасажир - раніше не знайомий їм громадянин ОСОБА_12 . Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, направленим на заволодіння майном ОСОБА_12 , ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_12 , на що ОСОБА_5 надав свою згоду та таким чином вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння майном потерпілого, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_12 та ОСОБА_4 почав вимагати від потерпілого віддати їм мобільний телефон. Отримавши відмову від ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , застосовуючи до потерпілого фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я , умисно наніс йому кулаком правої руки один удар в область щелепи, після чого спробував забрати у ОСОБА_12 з рук мобільний телефон, на що ОСОБА_12 , з метою здійснення самозахисту, піднявся із сидіння, залишивши на ньому свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, продовжуючи здійснювати єдиний умисел на заволодіння майном потерпілого, виштовхали ОСОБА_12 у тамбур електропотягу, де нанесли йому не менш 10-ти ударів руками і ногами по голові, тулубу та кінцівкам, від яких ОСОБА_12 впав на підлогу.

Далі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та доводячи свій спільний злочинний намір до закінчення, повернувся до вагону та забрав з сидіння мобільний телефон «НТС Desire 326G dual sim» чорного кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 у комплекті з гарнітурою вартістю 2825 гривень, у якому знаходилася флеш-карта ТМ «Арасег» ємкістю 8 Gb, вартістю 80 гривень та о 18 год. 50 хв. вийшов з електропотягу на ст. 104 км., а ОСОБА_5 залишився у тамбурі вагону, де наніс ще не менше трьох ударів в обличчя ОСОБА_12 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди згідно висновку товарознавчої експертизи на загальну суму 2905 гривень, у цінах, які діють на момент скоєння кримінального правопорушення.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_12 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани на шкірі лоба над лівою бровою, яка згідно п.п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби; виявлені синці на шкірі верхніх а нижніх повік обох очей з крововиливами під оболонкою обох очей згідно н.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею або співударі о такий (такі) в строк, що може відповідати строку вказаному в описовій частині постанови

Неповнолітній ОСОБА_5 , 19 червня 2016 року близько 16.06 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_4 , куди він та потерпіла ОСОБА_13 прийшли у гості, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_13 перебуває у дворі домоволодіння і не в змозі спостерігали за його діями, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, таємно, викрав мобільний телефон «Nokia n 105», чорного кольору, серійний номер НОМЕР_3 , вартістю 384 гривні, який належить ОСОБА_13 , чим спричинив їй матеріальний збиток на суму 384 гривні у цінах, які діють на момент скоєння кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 та Стьожка вважали недоцільним дослідження доказів щодо їх винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнають у повному обсязі. Ці обставини розуміють вірно, це їх добровільна та достеменна позиція. Розуміють, що будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_14 пояснив суду, що 19.06.2016 року знаходився в м. Верхівцево, він сидів та випивав зі Стьожкою та знайомими дівчатами. Зайшли до електрички, та побачили раніше не знайомого потерпілого. Запропонував Стьожці заволодіти мобільним телефоном останнього. Поклав на плече руку потерпілому та сказав щоб він віддав мобільний телефон. Потерпілий відмовився. Потім ОСОБА_15 вдарив в щелепу потерпілого. Очутилися в тамбурі та били потерпілого. Забрали мобільний телефон та навушники. В подальшому мобільний телефон повернув. Вину свою визнає. Щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_15 пояснив суду, що 19.06.2016 року святкували з ОСОБА_16 , а також випивали. Вирішили поїхати на озере відпочивати. Сіли в електричку на станції Верховцево. У вагоні побачили потерпілого. Черданцев поклавши руку на плече потерпілому, сказав віддати телефон. На що останній відмовився. Потім вдарив потерпілого в щелепу. Почали разом з ОСОБА_14 бити потерпілого. Потім Черданцев пішов у вагон, а потерпілий завалив його та держав

19.06.2016 року прийшов до бабусі ОСОБА_17 у Верховцево. Сіли за стіл та почали випивати. На столі побачив що лежить мобільний телефон. Вкрав телефон. В подальшому мобільний телефон продав таксистам за 50 гривень. Вину свою визнає. Щиро кається.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 пояснив, що 19.06.2016 року, приблизно о 19.00 годині їхав в електричці «Дніпро-П`ятихатки» На станції «114 км» зайшли двоє невідомих йому хлопців. Один сів позаду, і поклав руку на плече та сказав віддати мобільний телефон. Він відмовився. Та потім ОСОБА_15 вдарив його в щелепу. Потім він почав відходити до тамбуру. В тамбурі його били Черданцев та ОСОБА_15 . Телефон залишився на сидінні у вагоні. Черданцев на наступній станції втік. ОСОБА_19 він затримав та тримав до затримання поліцією.

Враховуючи клопотання обвинувачених про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів їх винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом підсудних, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до звіту про неповнолітнього ОСОБА_15 , на теперішній час він повністю усвідомив серйозність скоєного ним діяння, шкодує про свої вчинки. Враховуючи зазначене служба у справах дітей Кам`янської міської ради вважає за доцільне застосування покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Відповідно до звіту про неповнолітнього ОСОБА_14 , той має гарні характеристики, мікроклімат в родині доброзичливий.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а їх умисні дії вірно кваліфіковано:

ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньої змовою групи осіб;

ОСОБА_5 за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньої змовою групи осіб, за ч.1 ст. 185 КК України, як викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , суд вважає вчинення злочину неповнолітнім, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд вважає вчинення злочину неповнолітнім, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин справи, суд вважає призначення обвинуваченим покарання в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України не доцільним.

При вирішенні питання про призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого законом за злочин передбачений ст. 187 ч.2 КК України, суд з урахуванням декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням осіб обвинувачених, вважає застосування положень ст. 69 ч.1 КК України повністю виправданим.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, суд, враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працюючий, не одружений, вину визнав, враховує обставини що пом`якшують, обтяжують покарання, принцип його індивідуалізації.

Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням строку випробування. На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд, враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працюючий, не одружений, позитивно характеризується за місцем мешкання, вину визнав, враховує обставини що пом`якшують, обтяжують покарання, принцип його індивідуалізації.

Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням строку випробування. На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.

Згідно до ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки, поклавши на останнього обов`язки передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 187 КК України з застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно до ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки, поклавши на останнього обов`язки передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: мобільний телефон «HTC Desire 326G dual sim», чорного кольору серійний номер НОМЕР_1 , навушники «HTC», чорного кольору, флеш-карта пам`яті «Apacer» 8Gb, який зберігається у потерпілого ОСОБА_21 , - залишити у останнього; мобільний телефон «Nokia 105» чорного кольору серійний номер НОМЕР_3 , який зберігається у потерпілої ОСОБА_13 , - залишити у останньої; футболку салатового кольору,, шорти синього кольору, джинсові штани синього кольору, зразок крові ОСОБА_12 , зразок крові ОСОБА_5 та зразок крові ОСОБА_4 , які зберігаються в камері схову речових доказів Верхньодніпровського ВП, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1