Провадження № 11-кп/4820/346/19
Справа № 677/2148/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 23 червня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працює трактористом-машиністом в ТОВ «Агрофірма «Подільський аграрій», не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13865,44 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч гривень).
В іншій частині позову відмовлено.
Постановлено стягнути із ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів, а саме: за проведення інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 2288,00 грн. (висновок експерта №10.2-0288:18 від 17.10.2018 року); за комплексну судову інженерно-транспортну транспортно-трасологічну експертизу обставин та механізму ДТП в розмірі 2888.00 грн. (висновок експерта №10.4/10.1-0371 від 26.11.2018 року), всього разом 4576 грн.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , постановлено повернути обвинуваченому; автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , постановлено повернути ОСОБА_11 ; мобільні телефони «Nokia» та «Samsung», металеву сережку жовтого кольору постановлено повернути за належністю.
Уламки від транспортних засобів, скляну пляшку із написом «Koblevo» ємкістю 0,5 л постановлено знищити.
Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт на автомобіль марки «ВАЗ- 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
За вироком суду, 23 червня 2018 року близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_9 в порушення вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно-несправним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в порушення вимог
п. 31.4.1 а) Правил мав несправну гальмівну систему, що полягає у відсутності регулятора тиску заднього контуру гальм, та в порушення вимог п.31.4.5 г) Правил, несправну ходову частину, що полягає у встановленні на задню вісь автомобіля шин різних моделей з різними малюнками протекторів.
Також, в порушення вимог п.2.3 в) Правил, перевозив у вказаному автомобілі непристебнутих ременями безпеки пасажирів: ОСОБА_12 , який сидів на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_10 , що сиділа на задньому пасажирському сидінні.
Рухаючись у вказаний час автодорогою Т 2314 сполученням «Теофіполь-Красилів» зі сторони смт.Теофіполь в напрямку м.Красилова, на відстані 83 м за перехрестям з автодорогами в напрямку сіл Корчівка та Ледянка Красилівського району, в порушення вимог п.2.3. б) Правил, проявив неуважність, відволікся від контролю за дорогою і від керування транспортним засобом, в порушення вимог п.10.1 Правил, не переконався, що перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху ліворуч, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яку перетинати забороняється, в порушення вимог п.11.4 Правил виїхав на зустрічний напрямок руху, на який виїжджати заборонено, де допустив зіткнення з автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 який рухався в зустрічному напрямку по смузі руху в напрямку смт.Теофіполь.
Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажири автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 : ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливів та саден голови, тотального субарахноїдального крововиливу в головний мозок та мозочок, забою головного мозку; багатоуламкового перелому кісток правої великогомілкової та малогомілкової кісток, крововиливів в проекції переломів; крововиливу передньої черевної стінки, саден правої та лівої китиці, правого передпліччя, лівого колінного суглобу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_12 помер на місці події.
ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тулуба, тазу та правої нижньої кінцівки, закритого косо-поперечного перелому середньої третини тіла лівої ключиці зі зміщенням уламків, закритого косо-поперечного уламкового перелому середньої третини тіла правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої лобкової кістки таза з невеликим зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; тупої травми голови, струсу головного мозку, рани м`яких тканин правої половини тім`яно-скроневої ділянки, чисельних гематом обличчя, підборіддя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я; садна шкіри правої половини черевної стінки, чисельні садна шкіри та крововиливи м`яких тканин обох верхніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну втрату працездатності.
Своїми діями ОСОБА_9 порушив вимоги п.п. 2.3.б), 2.3. в), 2.9. а), 10.1., 11.4., п. 31.4.1. а), п.31.4.5. г) Правил дорожнього руху, та 1.1. дорожньої розмітки. Вищевказані порушення Правил безпеки руху та лінії дорожньої розмітки, допущені ОСОБА_9 , перебувають в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненні потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та смерті потерпілого ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , як видно з її змісту, просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки із покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. В обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість (ст.414 КПК України). Вказує, що судом не враховано, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, проживає в багатодітній сім`ї та є, фактично, єдиним годувальником, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Судом не враховано думку потерпілої ОСОБА_7 , яка претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляла та просила суд не позбавляти ОСОБА_9 волі. У той же час, суд врахував думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила суворо покарати обвинуваченого, оскільки, з об`єктивних причин ОСОБА_9 не міг на той час відшкодувати заподіяну злочином матеріальну та моральну шкоду, вказану нею у цивільному позові, який він визнає у повному обсязі. Вважає, що вищевказані обставини, у сукупності з пом`якшуючими обставинами, свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання в виді позбавлення волі.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримувала апеляційну скаргу, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, вирок суду слід змінити з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.286 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, при наведених в вироку обставинах підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, ніким з учасників провадження не оскаржуються, тому вирок суду в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядається.
Дії ОСОБА_9 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_9 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України.

Обираючи вид та строк покарання ОСОБА_9 , суд вірно врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином, вчиненим з необережності, обставини, що пом`якшують його покарання, особу винного, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила суворо покарати обвинуваченого. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд обґрунтовано визнав його щире каяття та визнання заявленого потерпілою цивільного позову.
Суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Врахувавши вищевикладені обставини, в сукупності з даними досудової доповіді органу пробації щодо середнього ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Всі встановлені судом обставини, в їх сукупності, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України в виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки, яке слід відбувати реально.
Колегія суддів вважає таке рішення переконливим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, яке слід відбувати реально, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд першої інстанції, визнаючи вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, не врахував положень ч. 4 ст. 67 КК України. Згідно вимог ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз її враховувати при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує. Як видно з вироку суду, дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема, і в частині порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, порушення якого перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали; вирок суду в цій частині ніким з учасників не оскаржений.

Суд одночасно врахував таку обставину, як таку, що впливає на кваліфікацію, і як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Відповідно до положень, ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів зобов`язана вийти за межі апеляційних вимог, ухваливши рішення, яким не може погіршуватись становище обвинуваченого, виключивши з вироку суду посилання про вчинення злочину в стані сп`яніння, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, що узгоджується з усталеною практикою касаційних судів. Виключити ж з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, порушення обвинуваченим п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, колегія суддів не може, позаяк, за відсутності з цього приводу апеляційних скарг, це буде погіршенням становища обвинуваченого.
Виключення з вироку обтяжуючу покарання обставину, на думку колегії суддів, не дає підстав для зміни вироку та застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.
При призначенні покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, про які йдеться в апеляційні скарзі. Колегія суддів враховує позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, однак, на переконання колегії судів, позиція потерпілої, з врахуванням обставин кримінального правопорушення, обставин справи, не є визначальною та не дає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання в виді позбавлення волі. Не спростовують висновків суду першої інстанції і сімейний стан обвинуваченого, який проживає у багатодітній родині, працевлаштований та його позитивні характеристики за місцем роботи, а в сукупності з встановленими обставинами, частковим відшкодуванням потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 3000 грн. (що встановлено під час апеляційного розгляду), вчиненням злочину в стані алкогольного сп`яніння, є підставами для призначення покарання в виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі та його захисника в апеляційному суді про призначення обвинуваченому судом явно несправедливого покарання внаслідок його суворості. Призначене покарання виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

В даному провадженні відсутні підстави для висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе без відбування покарання в виді позбавлення волі, відтак апеляційна скарга обвинуваченого про можливість його звільнення від відбування покарання в виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України задоволенню не підлягає.

Інші підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 змінити.
В порядку ст. 404 КПК України виключити з вироку Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 посилання про вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді