Справа №485/1008/19
Провадження № 1-в/485/86/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Будапешт Угорщина, громадянина України, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.10.2008 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 03.03.2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
02 липня 2019 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
У судове засідання учасники судового провадження не з"явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, засуджений клопотання підтримав, прокурор та представник ВК №5 у задоволенні клопотання засудженому просили відмовити. Заступник голови спостережної комісії Снігурівської комісії у вирішенні питання про звільнення засудженого покладалася на розсуд суду.
У відповідності до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про розгляд клопотання (подання) не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов"язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі ч.4 ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_3 з 23.05.2019 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.12.2015 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано у строк покарання строк перебування у попередньому ув"язненні з 29.05.2015 по 28.12.2015 включно. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02.03.2016 року, вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.12.2015 змінено, на підставі ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано строк попереднього ув"язнення в строк покарання з 29.05.2015 по 02.03.2016, включно, із розрахунку 1 день попереднього ув"язнення за 2 дні позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше двух третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.
Відбутий строк покарання засудженим, станом на 15 серпня 2019 року, складає 4 роки 11 місяців 7 днів, що є більше двух третин строку покарання.
За час відбування покарання в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 23.05.2019 року засуджений зарекомендував себе з посереднього боку. На виробництві установи не працевлаштований, корисної ініціативи в житті відділення не проявляє. Намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи, вимог пожежної безпеки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, проявляє байдужість. Стягнень та заохочень не має.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він неодноразово судимий, попередньо порушив покладені на нього судом обов"язки, раніше відбував строк покарання у виді позбавлення волі, за попереднім місцем відбуття покарання в ДУ "Ольшанська виправна колонія (№53)" характеризувався позитивно, одного разу був заохочений правами начальника установи за сумлінне ставлення до програми диференційованого впливу "Освіта", стягнень не мав. За попередніми місцями відбуття покарання СІЗО м.Миколаєва з 29.05.2015 року, ДУ "Дар"ївська ВК (№10)" з 12.04.2016 року, СІЗО м.Миколаєва з 22.05.201 року, ДУ "Ольшанська ВК (№53)" з 31.05.201 року, СІЗО міста Миколаєва з 11.01.2017 року, ДУ "Ольшанська ВК (№53)" з 09.11.2017 року, ДУ "Дар"ївська ВК (№10)" з 27.12.2017 року, весь час характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З матеріалів особової справи не вбачається, що за час відбування покарання поведінка засудженого є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки, а наявність одного заохочення з врахуванням його попередньої посередньої поведінки свідчить про бажання звільнитися за підходження пільги, а не про його дійсне виправлення.
Крім того, на засіданні комісії розглядалося питання про заміну засудженому не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням та 29.05.2018 року було відмовлено, також 16.05.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено в усіх випадках як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведене, зважаючи на характер вчиненого засудженим злочину, попередні судимості, реально відбутий термін покарання, поведінку засудженого під час відбування покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_3 за час відбування покарання став на шлях виправлення, а тому його клопотання є передчасним й задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.376, 537,539 КПК України суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.12.2015 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаїського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя