Справа №485/1142/19
Провадження № 1-в/485/90/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березанщина Васильківського району Київської області, громадянина України, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
24 липня 2019 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.
Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що засуджений на даний час свого виправлення не довів.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_5 з 08.11.2018 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Апеляційного суду Київської області від 02.04.2010 року за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув"язнення з 23.11.2009 року по 08.07.2010 року включно, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.
Відбутий строк покарання засудженим, станом на 09 серпня 2019 року, складає 10 років 04 місяці 02 дні, що є більше трьох чвертей строку покарання.
За час відбування покарання в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 08.11.2018 року засуджений зарекомендував себе з посереднього боку. На виробництві установи не працевлаштований за станом здоров"я, але іноді виконує разові доручення по благоустрою відділення. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи, вимог пожежної безпеки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається бути товариський. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", але відноситься до цього формально. Намагається підвищувати свій загальноосвітній рівень знань та рівень самоосвіти, інколи читає періодичні видання, відвідує церкву на території установи. За час перебування в місцях позбавлення волі перебуває на профілактичному обліку, як "Відчужений від основної маси засуджених". Одного разу був заохочений за виконання разових доручень правами начальника установи. Стягнень не має. Разом з тим, засуджений не усвідомлює наслідки скоєного ним злочину, потребує подальшого виховного впливу з боку адміністрації установи, оскільки засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину. Чітких та впевнених планів на життя за межами виправних закладів не виношує, потребує часу для усвідомлення наслідків скоєного ним злочину. Має захворювання на небезпечну та заразну для суспільсьва хворобу, що ставить під сумнів адміністрацію установи про отримання засудженим легального заробітку та не скоєння нових злочинів, що викликає сумнів щодо готовності до самокерованої та право-слухняної поведінки в суспільстві.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, за попереднім місцем відбуття покарання в ДУ "Могилів-Подільська виправна колонія (№114)" з 19.06.2016 року, характеризувався негативно, два рази був заохочений правами начальника установи за сумлінне ставлення до праці. Вісім разів допустив порушення режиму тримання, за що чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та чотири рази правами начальника відділення за зберігання заборонених предметів, створення конфліктної ситуації, вживання спиртовмісних речовин, порушення розпорядку дня установи виконання покарань. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. В ДУ "Стрижавська ВК (№81)" характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. За час перебування в ДУ "Могилів-Подільська ВК (№114)" з 16.09.2010 року характеризувався позитивно, за сумлінне ставлення до праці три рази був заохочений правами начальника установи, стягнень не мав. За час перебування з 17.08.2012 року характеризувався посередньо, вісім разів був заохочений за сумлінне ставлення до праці правами начальника установи, але після чого допустив порушення режиму тримання, а саме порушення розпорядку дня установи виконання покарань, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. За час перебування в СІЗО м.Черкаси з 27.11.2009 року та СІЗО м.Києва з 09.12.2009 року, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З матеріалів особової справи не вбачається, що за час відбування покарання поведінка засудженого є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки.
Крім того, на засіданні комісії 30.11.2015 року розглядалося питання про заміну засудженому умов тримання та було відмовлено, також 14.04.2018 року про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням було відмовлено, та 16.04.2018 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено в усіх випадках як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на характер вчиненого засудженим злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, допущення порушення режиму утримання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є достатньо позитивними і він готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому його клопотання є передчасним й задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.376, 537,539 КПК України суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 02.04.2010 року за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаїського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя