печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника третьої особи адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2017 за клопотанням прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України прокурора Рівненського гарнізону ОСОБА_5 в межах кримінального провадженні № 0003536 від 18.11.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2017 року у справі № 757/30786/17-к, на об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру, загальною площею 270,30 кв.м., з яких житлова площа складає 148,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35414512;

- квартиру, загальною площею 97,8 кв.м., з яких житлова площа складає 62.5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що накладений арешт порушує права та законні інтереси власника майна ОСОБА_4 , оскільки остання не має жодного відношення до кримінального провадження, в якому було подано клопотання про арешт майна, не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження № 0003536, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного. Органом досудового розслідування в поданому клопотанні в належний спосіб не доведено, що арештоване майно було отримано ОСОБА_4 від підозрюваного ОСОБА_7 , що воно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, - адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в підтримала вимоги клопотання з викладених у ньому підстав в повному обсязі, просила задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головною військовою прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2016 року за № 0003536 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ч. 4 ст. 28, ч. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України, в рамках якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що колишній начальник Головного управління Міндоходів (у подальшому Голова ДПС, начальник Головного управління Міндоходів) в Автономній Рккспубліці Крим, у період перебування на посаді з червня 2013 року по лютий 2014 року завдав державі збитки в розмірі 372 159 407,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2017 року у справі № 757/30786/17-к задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України прокурора Рівненського гарнізону ОСОБА_5 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності матері підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_4 , а саме: квартиру, загальною площею 270,30 кв.м., з яких житлова площа складає 148,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35414512; квартиру, загальною площею 97,8 кв.м., з яких житлова площа складає 62.5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Як визначено у ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2017 року, прийняте рішення мотивовано необхідністю забезпечення спеціальної конфіскації майна, оскільки наявні підстав вважати, що майно отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, ОСОБА_4 підпадає під ознаки третіх осіб, майно яких може бути арештовано, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, так як надані слідчим матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що належне їй майно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно матеріалів клопотання, право власності на накладене ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року майно було набуте ОСОБА_4 від третіх осіб, що підтверджується наступними документами:

- договором купівлі-продажу квартири від 28.05.2013 року, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 , зареєстрований в реєстрі за № 789, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;

- договором купівлі-продажу квартири від 19.11.2013 року, укладеним між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_11 , предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно доводів клопотання, які органом досудового розслідування не спростовані, жоден з правочинів не було визнано судом недійсним чи нікчемним.

З огляду на вищевикладене, на даний час відсутні розумні підстави вважати, що ОСОБА_4 набула відповідне майно незаконним шляхом та воно отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Аналізуючи викладене, а також враховуючи, що прокурор в судове засідання не з`явився та не надав доказів на спростування доводів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні підстав, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2017 за клопотанням прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України прокурора Рівненського гарнізону ОСОБА_5 в межах кримінального провадженні № 0003536 від 18.11.2016 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2017 року у справі № 757/30786/17-к на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру, загальною площею 270,30 кв.м., з яких житлова площа складає 148,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35414512;

- квартиру, загальною площею 97,8 кв.м., з яких житлова площа складає 62.5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1