Справа №:755/3881/19
Провадження №: 1-кс/755/6778/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 20.03.2017 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України звернувся до суду із клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 20.03.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України, про арешт майна.
З тексту клопотання вбачається, що ОСОБА_4 1982 р.н., діючи від імені не зареєстрованої компанії «Lux Group», за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 1984 р.н. та іншими невстановленими слідством особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, завідомо знаючи, що годинник Breitling A 78363 серійний номер 1059408, ринковою вартістю 94,7 тис. грн., перебував у них у заставі незаконно, за результатами надання неофіційної ломбардної послуги, 01.06.2017 року, не маючи намір повертати дане майно власнику ОСОБА_6 , повідомив йому завідомо недостовірні відомості про реалізацію даного майна, в результаті чого було завдано шкоду власнику в особливо великих розмірах.
05.05.2017 ОСОБА_6 , знаходячись у компанії «Lux Group», за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська б. 5 на третьому поверсі, підписав складений помічником ОСОБА_4 , а саме громадянином ОСОБА_5 заставний квиток до договору позики б/н від 05.05.2017, в якому як позикодавець (заставодержатель) виступав ФО-П ОСОБА_7 , і.п.н. НОМЕР_1 , який не мав повноваження здійснювати ломбардні послуги. Після чого за згодою ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 позику у розмірі 1000 доларів США під заставу належного йому на праві власності годинника Breitling A 78363 серійний номер 1059408. Строк позики складав до 31.05.2017. Винагорода за користування позикою складала 200 доларів США.
01.06.2017 ОСОБА_6 звернувся до компанії «Lux Group», а саме до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , щодо повернення йому годинника та розрахування із компанією «Lux Group» за користування позикою. Додатково вказавши про наявність прострочення повернення позики на 1 добу.
01.06.2017 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, дізнавшись щодо прострочення громадянином ОСОБА_6 повернення позики, домовились між собою використати дану ситуацію на свою користь, прикриваючись юридично нікчемною угодою, а саме заставним квитком до договору позики б/н від 05.05.2017, укладеним між ОСОБА_6 та ФО-П ОСОБА_7 , і.п.н. НОМЕР_1 , який не мав повноваження здійснювати ломбардні послуги, завідомо знаючи, що вищевказаний годинник знаходився у них незаконно, за результатами надання неофіційної ломбардної послуги, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме годинником Breitling A 78363 серійний номер 1059408, ринкова вартість якого складала 94,7 тис. грн., повідомили громадянину ОСОБА_6 завідомо недостовірні відомості щодо відсутності у них даного годинника, у зв`язку з його реалізацією іншій фізичній особі, так як строк повернення позики громадянином ОСОБА_6 був прострочений, хоча фактично даний годинник знаходився у них у володінні.
Внаслідок вказаного кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, завдано матеріальної шкоди громадянину ОСОБА_6 на суму 68 406,78 грн. (з урахуванням різниці ринкової вартості годинника та суми позики, яка не повернута).
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи від імені не зареєстрованої компанії «Lux Group», за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами громадянина ОСОБА_8 у розмірі 38 000,00 доларів США, ввів його в оману продавши ОСОБА_9 у листопаді 2017 року замість оригінальної жіночої сумки торгівельної марки «Hermes Paris» завідомо підроблену жіночу сумку, в результаті чого було завдано шкоду ОСОБА_8 в особливо великих розмірах.
ОСОБА_9 у вересні 2017 року звернувся до ОСОБА_4 , який являвся власником компанії «Lux Group» розташованого в бізнес центрі «Арена Сіті» за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська (колишня вул. Червоноармійська) б. 5 із проханням придбати оригінальну жіночу сумку червоного кольору торгівельної марки «Hermes Paris».
ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими з невстановленими слідством особами, завідомо знаючи про можливість придбати у невстановлених слідством осіб підроблену під торгівельну марку «Hermes Paris» жіночу сумку, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, запевнив ОСОБА_8 про можливість продати йому саме оригінальну жіночу сумку торгівельної марки «Hermes Paris» за 38 тисяч доларів США. ОСОБА_8 погодився з даною пропозицією ОСОБА_4 та передав ОСОБА_4 завдаток готівкою у повній сумі 38 тисяч доларів США. Дані грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перерахували, після чого ОСОБА_4 пообіцяв привезти ОСОБА_8 із за кордону оригінальну жіночу сумку торгівельної марки «Hermes Paris» протягом двох тижнів.
У листопаді 2017 року, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, придбавши у невстановлених слідством осіб, при невстановлених слідством обставин, підроблену під торгівельну марку «Hermes Paris» жіночу сумку, в подальшому передав ОСОБА_8 під виглядом оригінальної жіночої сумки торгівельної марки «Hermes Paris».
Після візуального огляду вказаної сумки та порад спеціалістів, ОСОБА_8 встановив, що жіноча сумка, яку передав ОСОБА_4 являється не оригінальною, а підробкою. Однак, незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повернути кошти у розмірі 38 тисяч доларів США не представилось можливим, так як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились повертати йому кошти.
Внаслідок вказаного кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, завдано матеріальної шкоди громадянину ОСОБА_8 на суму 1 026 528,2 грн. (еквівалент по курсу НБУ 38 тис. доларів США).
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи від імені не зареєстрованої компанії «Lux Group», за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, отримав від ОСОБА_10 , браслет з білого золота 750 проби вагою 14,3 грами з діамантами, ринковою вартістю 804 810,00 грн. (еквівалент 30 тисяч доларів США), пообіцявши його придбати після оцінки. Проте, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, отримавши браслет з білого золота 750 проби вагою 14,3 грами з діамантами та не маючи намір його придбавати, заволоділи ним завдавши ОСОБА_10 шкоду в особливо великих розмірах.
05.03.2019 року ОСОБА_10 звернулась до власника компанії «Lux Groups» ОСОБА_4 , з метою продажі належного їй на праві власності браслету з білого золота 750 проби вагою 14,3 грами з діамантами ринковою вартістю 30 тисяч доларів США.
05.03.2019 в офісі компанії «Lux Groups» розташованого за адресою м. Київ, вул. Велика Васильківська, 5 її прийняв помічник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , який отримав від ОСОБА_10 браслет з білого золота 750 проби вагою 14,3 грами з діамантами, ринковою вартістю 804 810,00 грн. (еквівалент 30 тисяч доларів США), пообіцявши його придбати після оцінки.
ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи намір придбавати браслет з білого золота 750 проби вагою 14,3 грами з діамантами, грошові кошти громадянки ОСОБА_10 за нього не сплатив та вищевказаний браслет не повернув, незважаючи на неодноразові намагання громадянки ОСОБА_10 повернути, належній їй на праві власності вищевказаний браслет.
Внаслідок вказаного кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, завдано матеріальної шкоди громадянці ОСОБА_10 на суму 804 810,00 грн.
Всього, внаслідок вказаних кримінальних правопорушень, вчиненого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, завдано матеріальної шкоди ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в загальному розмірі 1 899 744,98 грн., який в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, вчинив шахрайство, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на території України не має офіційного місця роботи, не здійснює жодної підприємницької та господарської діяльності, тобто не має офіційних джерел доходів в Україні, і має на праві приватної власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 та автомобіль «Audi 80» VIN код НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Таким чином, застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження обумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки члени угруповання можуть в будь-який час здійснити реєстрацію податкових накладних та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних їх відчуження іншим чином, з метою їх приховування.
Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.
Прокурор у судове засідання не з`явився, клопотав про задоволення у його відсутність та накласти арешт на майно.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 про визначення місця проведення досудового розслідування - визначено місце проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030 - ГСУ ФР ДФС України, м. Київ, Львівська пл., 8, а також СУФР ГУ ДФС у м. Києві, м. Київ, вул. Пожарського, 4-А та створено слідчу групу до складу якої включено слідчих з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України, з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України, з ОВС четвертого відділу управління розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві та з ОВС шостого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль «Audi 80» VIN код НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , які належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя