ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/771/18
Номер провадження № 11-кп/819/780/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_3

Потерпілого: ОСОБА_8

Представника

потерпілого: адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження №0000481 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перм Пермської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не обраний.
За вироком суду цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 38 400 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 1909,51 грн.
В позові до ПП ОСОБА_10 , Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 29 жовтня 2017 року близько 17.51 год. керуючи технічно справним автомобілем DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по пр. Дніпровському, зі сторони вул. Пушкіна у напрямку вул. Жовтневої в районі перехрестя з вул. Соборною м. Нова Каховка Херсонської області, порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 12.2,18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1,5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.13 «Зебра», на якому перебував пішохід, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину пр. Дніпровського по пішохідному переходу, зліва направо за ходом руху автомобіля. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких вона померла в кареті швидкої допомоги. Вказані недоліки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України водієм автомобіля DAEWOO MATIZ реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а саме :
П.2.3. б) відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний : бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ;
П.12.2 ПДР України відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
П.18.1 ПДР України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку в частині вирішення цивільного позову, просить вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову до ПП ОСОБА_10 скасувати, постановити нове судове рішення, яким визнати недійсним договір №1276 прокату автомобіля марки DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 01 жовтня 2016 року. Стягнути з ПП ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 441600 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 23791 грн.
Фактичні обставини кримінального провадження не оспорює.
Вказує, що ПП ОСОБА_10 передала ОСОБА_7 автомобіль для використання його у виробничих потребах, як таксі, тобто між ними фактично був укладений договір найму транспортного засобу, а не прокат, який відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, чого зроблено не було, а тому даний договір є недійсним (нікчемний правочин).
Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 не був підприємцем та не мав права на заняття підприємницькою діяльністю, а був прийнятий до ПП ОСОБА_10 водієм таксі, йому передали автомобіль з ознаками «таксі», на якому він працював без укладення трудового договору, тобто насправді був вчинений трудовий договір, проте для його приховування був укладений договір прокату (найму) транспортного засобу, який є удаваним.
Таким чином, наявні підстави для визнання недійсним договору прокату автомобіля №1276 від 01 жовтня 2016 року.
Вважає, що розмір встановленої судом моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості, встановлений без урахування обставин справи, які настали для потерпілого.
ПП ОСОБА_10 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, ПАТ «СК «Провідна» належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду, однак бажання приймати участь в апеляційному розгляді не виявили.
Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора, потерпілого та його представника, захисника, обвинуваченого, в судових сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.50, ст.65 КК України і в апеляційній скарзі представником потерпілого не оспорюються. А тому відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до цього Кодексу.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, представником потерпілого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 на стадії судового розгляду було подано уточнену і доповнену позовну заяву про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яка долучена до матеріалів провадження.( а.п.234-235).
В позовній заяві представник потерпілого просив визнати недійсним договір № 1276 прокату автомобіля марки DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 01 жовтня 2017 року, з моменту його вчинення, тобто 01 жовтня 2017 року. Стягнути з ПП ОСОБА_10 , ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» та Моторного транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16734 грн та моральної шкоди 500000 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 25700 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Згідно частин 1, 4 та 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору
Відповідно до ч.2 ст.1187, ст.1194, ст.1195 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Відповідно до ст. 27,41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 суд першої інстанції, на думку колегії суддів, в повній мірі дотримався вищевказаних вимог законодавства.
Так, з листа ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» від 13 грудня 2018 року вбачається, що договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /118458, укладений між ОСОБА_12 та ПрАТ «СК «Провідна», яким забезпечено транспортний засіб (DAEWOO MATIZ (д.н.з. НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_7 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди являється дійсним (а.п.207-213).
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_8 , оскільки внаслідок ДТП потерпілий втратив близьку людину, матір, а також невідворотність наслідків, спричинених злочином, та обґрунтовано визначив його у розмірі 100 000 грн.
Однак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди 29 жовтня 2017 року ОСОБА_7 на законних підставах володів транспортним засобом DAEWOO MATIZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що забезпечений договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому завдана шкода повинна бути відшкодована страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» в межах суми страхового відшкодування, в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на одного потерпілого, що становить 38 400 грн.
Крім того, суд мотивовано відмовив у задоволенні матеріальної шкоди в частині стягнення витрат на поховання поминальний обід в сумі 1110 грн та витрат на встановлення надгробного пам`ятника в сумі 12090 грн, оскільки докази понесення потерпілим ОСОБА_8 даних витрат відсутні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо незаконності вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Що стосується посилання апеляційної скарги представника потерпілого про визнання недійсним договору №1276 прокату автомобіля марки DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 01 жовтня 2016 року, з тих підстав, що, на думку апелянта, насправді був вчинений трудовий договір, проте для його приховування був укладений договір прокату (найму) транспортного засобу, який є удаваним, колегія суддів вважає безпідставними.
Вказані доводи адвоката були ретельно перевірені судом першої інстанції, та обґрунтовано не прийняті до уваги, при цьому суд навів переконливі мотиви, чому він відхилив ці твердження представника потерпілого, зокрема врахувавши відсутність доказів існування між ПП ОСОБА_10 та ОСОБА_7 трудових правовідносин, відсутність наказу про прийняття на роботу ОСОБА_7 , табелю робочого часу, доказів виплати заробітної плати ОСОБА_7 за виконану роботу.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні про те, що він працював у ПП ОСОБА_10 таксистом, не спростовують висновків суду першої інстанції про законність укладеного між ПП ОСОБА_10 та ОСОБА_7 договору прокату автомобіля, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються немотивованими.
Апеляційна скарга не містить об`єктивних доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
За вищевказаних обставин, апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4