ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1585/19 Справа № 176/697/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року, якою задоволено спільне подання ДУ "Жовтоводська виправна колонія (№26)" МЮУ та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи.

За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року задоволено спільне подання ДУ "Жовтоводська виправна колонія (№26)" МЮУ та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджений дійсно відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання, за сумлінну поведінку та працю на виробництві установи має 4 заохочення від адміністрації протягом всього строку відбування покарання, має позитивну характеристику, стягнень не має, тому на думку суду, довів своє виправлення. Його працевлаштування вбачається з досліджених судом характеристик та підтверджується довідкою про відношення до праці від 07 лютого 2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що подяки надано засудженому лише протягом 2018 року, хоча засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 20 вересня 2016 року. На думку прокурора, вказані обставини свідчать про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, але не довів його.
Крім того, прокурор зазначає, що суд не врахував характеристику особи засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 186 КК України, тобто тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці та до кінця строку відбуття покарання залишився значний термін.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви суду.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи, апеляційний суд встановив, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та із застосуванням ст. 71 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк покарання час його попереднього ув`язнення з 20 вересня 2016 року до направлення ОСОБА_7 до місця відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 16 грудня 2017 року по даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)».

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи на засудженого ОСОБА_7 з 21 вересня 2016 року утримувався в Дніпропетровській УВП (№4), заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 16 грудня 2017 року відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26, за період відбування покарання в зазначеній установі характеризується позитивно, має 4 заохочення - в квітні 2018 року, червні 2018 року, жовтні 2018 року та грудні 2018 року у вигляді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, на виробництві колонії був працевлаштований різноробочим бригади №20, до праці на виробництві ставився сумлінно, поставлені завдання виконував вчасно та якісно. На теперішній час не працевлаштований на виробництві по незалежним від нього причинам та виконує роботи по благоустрою колонії, до вказаних робіт ставиться сумлінно, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу "Духовне відродження". Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них вірно.

На думку апеляційного суду заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці саме довів своє виправлення.
Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.
Судом першої інстанції не враховано, що подяки надано засудженому лише протягом 2018 року, хоча засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 20 вересня 2016 року, що свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, але не довів його.
Крім того, суд не повно врахував ту обставину, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 186 КК України, тобто тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці та до кінця строку відбуття покарання залишився значний строк.

Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен грунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року, якою задоволено спільне подання ДУ "Жовтоводська виправна колонія (№26)" МЮУ та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.
Відмовити в задоволенні спільного подання ДУ "Жовтоводська виправна колонія (№26)" МЮУ та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4