Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________21.10.2019
Справа № 490/8286/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
його представника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
захисників - ОСОБА_11 і ОСОБА_12
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Цюрупінськ, Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, має повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця с. Катеринопіль Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 17.10.2019 року. Прокурор в обгрунтування своїх доводів, зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваних.
запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Представиники потерпілих, та потерпілий підтримали клопотання прокурора, просили суд продовжити строки запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Захисник ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що на його думку, у вказаному кримінальному провадженні взагалі відсутні докази. винуватості обвинувачених, клопотання прокурора мають аналогічний зміст, у зв`язку із чим, задоволенню не підлягає.
Захисник ОСОБА_12 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки вважає зазначені ризики необґрунтованими, а тому можливим застосування до свого підзахисного міри запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Обвинувачувані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували проти продовження відносно них міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримали доводи своїх захисників.
Суд, вислухавши думку, прокурора, потерпілого, представників потерпілих, захисників та обвинувачуваних, приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу, зокрема, можливості переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення можливості переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Так, судом при вирішенні питання щодо продовження строків обраного відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими, ступінь їх тяжкості, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинувачуваним у разі визнання їх винуватим за вчинення інкримінованих правопорушень.
Крім того, суд враховує підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинувачуваним кримінальних правопорушень, два з яких є вчинення розбою, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами.
Станом на теперішній час обставини, враховані судом при вирішенні питання про продовження строків тримання обвинувачених під вартою раніше, не зникли. Відповідно, вказані вище ризики не зменшилися.
Разом із тим, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні "Геращенко проти України", суди повинні, належним чином ураховуючи принцип презумпції невинності, розглянути всі факти, які свідчать "за" і "проти" існування публічного інтересу, який виправдовує відступ від норми статті 5 Конвенції.
А отже, зважаючи, зокрема, на правову позицію, викладену в п.п.35-43 рішення ЄСПЛ "Мюллер проти Франції", що тривале тримання під вартою може бути виправдано в тому чи іншому разі тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинності, переважує принцип поваги до особистої свободи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під вартою.
Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою строком до 12 грудня 2019 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити до 12 грудня 2019 року, включно
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити до 12 грудня 2019 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2