Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8075/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника ДУ «ЧВК №62» - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1974 року народження, про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково. Клопотання мотивовано тим, що, на його думку, наявні всі підстави для можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України, а саме: він має зразкову поведінку, сумлінно ставиться до виконання обов`язків, правил внутрішнього розпорядку установи; ввічливо та тактовно відноситься до адміністрації установи, інших засуджених; відвідує бібліотеку, церкву; отримав освіту; має на утриманні неповнолітню дитину; порушень правил внутрішнього розпорядку установи не допускає. На підставі вищевикладеного просить суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він не працевлаштований на виробництві установи в зв`язку із незадовільним станом здоров`я, а також в зв`язку із тим, що робота в установі є низькооплачуваною.
Представник ДУ «ЧВК № 62» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Суду пояснив, що засуджений за час відбуття покарання в установі характеризується негативно. Має одне стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку. Заохочень немає. На виробництві установи не працевлаштований через стійке небажання працювати, а тому не довів своє виправлення.

Прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, з підстав того, що засуджений за час відбуття покарання характеризується негативно, має одне стягнення, заохочень немає. На виробництві установи не працевлаштований, через відсутність бажання працювати, а тому не довів свого виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 , представника ДУ «ЧВК №62» ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_5 по даній справі засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.05.2017 за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.06.2017 вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.05.2017 змінений в частині призначення покарання. Засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. В решті вирок залишений без змін.

Початок строку: 05.07.2017.

Кінець строку: 05.07.2020.

Відповідно до кваліфікації злочинів передбачених ст. 12 КК України ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактично відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже із аналізу змісту вказаних положень вбачається, що умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності в їх сукупності підстав і умов. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Виправлення засудженого підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування всього строку покарання.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно-корисній праці, сумлінне виконання трудових обов`язків, відсутність прогулів, відмов від роботи тощо.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 на момент розгляду справи відбув більше 2/3 частини призначеного судом строку покарання.

Згідно матеріалів особової справи засудженого, характеристики, засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе наступним чином.

Під час утримання в ДУ СІЗО м. Чернігова характеризувався посередньо, Порушень режиму утримання не допускав. До праці не залучався. Заохочень та стягнень не мав.

В ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» відбуває покарання з 20.01.2018. За час перебування в установі характеризується негативно. Допустив порушення режиму утримання за що отримав одне стягнення, яке на даний час погашене в установленому законом порядку. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, але належні висновки для себе робить не завжди.

На виробництві установи не працевлаштований через стійке небажання працювати.

Вибував до ДУ СІЗО м. Черкаси. Під час утримання в СІЗО характеризувався негативно. Допустив порушення режиму утримання, за що отримав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку. До праці не залучався. Заохочень не мав.

У відношенні до представників адміністрації установи схильний до нетактовної поведінки. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, за час утримання в СІЗО м. Черкаси та відбування покарання у ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» засуджений має два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень немає.

Стосовно твердження засудженого про те, що останній не був працевлаштований в установі, оскільки має поганий стан здоров`я, суд зазначає, що ані в матеріалах клопотання, ані в матеріалах особової справи відсутні професійні висновки про те, чи є у засудженого обмеження за станом здоров`я виконувати будь-яку роботу в установі відбування покарання. Твердження засудженого в судовому засіданні про те, що у нього немає стимулу працювати, оскільки робота в установі є малооплачуваною не є поважною причиною для ухилення від праці.

Отже, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ч.3 ст.154 КВК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання ВІДМОВИТИ.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а для засудженого протягом семи днів з дня вручення копії повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1