ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2371/19 Справа № 205/6522/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданий час відбуває покарання в Дніпровській виправній колонії №89,

про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення та мотиви суду.
Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Своє рішення суд І інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, йому на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 лютого по 09 жовтня 2016 року, а ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, з 10 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року включно. Крім того суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів виправлення, оскільки він неодноразово судимий, в тому числі й за умисні злочини, тому суд І інстанції відмовив у задоволенні клопотання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вважаючи, що рішення суду є незаконним.

Позиція учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах та матеріали справи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду І інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, апеляційний суд вважає правильними.
Відповідно до змісту ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як видно з матеріалів справи, що 10 жовтня 2016 року вироком Ленінського районного суду м Дніпропетровська, ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, та на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 лютого по 09 жовтня 2016 року, а ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, з 10 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року включно. (а.с.7) Тобто засуджений ОСОБА_6 , з урахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України, відбув 2/3 частини строку покарання.
В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 знаходиться з 26 лютого 2016 року. Під час тримання у ДУВП №4 характеризувався посередньо, з 04 січня 2017 року відбуває покарання в ДУ Дніпровській виправній колонії №89, працевлаштований на виробництві установи, має одне заохочення, стягнень не має. З характеристики на засудженого, серед іншого, видно, що ОСОБА_6 до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх на інших засуджених.
Враховуючи зазначені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, оскільки відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п.2 ч.3 ст.81 КК України, але настав у зв`язку із застосуванням до нього вимог ч.5 ст. 72 КК України, і в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку, що засуджений за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, також з урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення умисних злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення перевіркою матеріалів в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4