Провадження № 1-кс/344/8191/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002820 від 26.08.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначила, що 26.08.2019, близько 01 год., ОСОБА_3 ,перебував на території привокзального скверу у м. Івано-Франківську де побачив потерпілого ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом вживали спиртні напої, після чого між ними зав`язався словесний конфлікт. В подальшому в ОСОБА_3 виник протиправний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, із застосуванням фізичного насильства, а саме наніс три удари в ділянку обличчя, зокрема два удари в ліву частину обличчя, та один удар в ділянку рота від якого потерпілий впав на землю. Користуючись тим, що потерпілому спричинена фізична біль та останній лежить на землі ОСОБА_3 вийняв із зовнішньої кишені шортів потерпілого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 26 гривень та із правої кишені мобільний телефон марки « Nokia 230», чорного кольору, вартістю 400 гривень. Після цього, ОСОБА_3 з місця події втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_4 спричинено майнову шкоду на загальну суму 426 гривень.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням вказує, що 26 серпня 2019 року, в ході затримання особи, ( ОСОБА_3 ) підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у чоловічій барсетці чорного кольору було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 26 гривень, які ОСОБА_3 добровільно надав.

На даний час, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначені грошові кошти, які вилучено у ОСОБА_3 під час затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, здобуті злочинним шляхом, є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають статус тимчасово вилученого майна, а тому виникла необхідність у накладені на них арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Метою ж застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна слідчий зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий подала заяву, за змістом якої просила розгляд клопотання проводити без їїо участі, просила клопотання задовольнити.

Володілець майна не заперечує щодо задоволення клопотання про арешт майна, про що подав заяву.

Як передбачено ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

В той же час, згідно з вимогами абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні речі можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.08.2019 року у ОСОБА_3 , під час затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, а саме: на грошові кошти в сумі 26 гривень, купюра номіналом 10 гривень серія ЮЖ номер 7758041, купюра номіналом 5 гривень серія УБ номер 4209618., купюра номіналом 2 гривня, серія ТЄ номер 6479987., купюра номіналом 2 гривня серія ТА номер 5121592., купюра номіналом 2 гривня серія ПЖ номер 4110205., купюра номіналом 1 гривень серія МЄ номер 9904605., купюра номіналом 1 гривень серія УП номер 8502915., купюра номіналом 1 гривень серія ТЄ 4807384., купюра номіналом 1 гривень серія РК номер 9101915., купюра номіналом 1 гривень серія СЕ номер 2039023.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1