Справа № 442/7632/13-к
Провадження № 1-кп/442/10/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів по кримінальному провадженню № 1 001024 від 16.05.2013 та № №0000307 від 16.05.2014р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст.309 КК України .

ВСТАНОВИВ:
В ході судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив письмове клопотання ( в порядку ч.3 ст.89 КПК України) про визнання у кримінальному провадженні № 1 001024 від 16.05.2013 недопустимими докази, зокрема рапорт від 15.05.2013 року № 2768 начальника СБНОН Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_6 та відомості, що містятяться у цьому рапорті та рапорт від 29.05.2013 року начальника СБНОН Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_6 та відомості, що містятяться у цьому рапорті, оскільки у відповідності до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може постилатися суд при ухваленні судового рішення. Стороною обвинувачення в порушення ч.2 ст 92 КПК України не було виконано свого обов"язку, щодо подання суду доказів для підтвердження допустимості як доказу згаданих рапортів, без підтрведження відповідними матеріалами.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали клопотання , просять визнати рапорти начальника СБНОН Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_6 від 15.05.2013 року, від 29.05.2013 року та відомості, що містятться у цих рапортах недопустими доказами.

Прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши сторони кримінального провадження, перевіривши доводи заявленого клопотання, суд вважає, що питання відносно заявленого клопотання судом буде вирішено відповідно до вимог ст. 89 КПК України, під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У відповідності до ч.3 ст.89 КПК України, сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти доказів недопустимими.

Суд визнає доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате лише, тільки у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду.

Статтею 87 КПК України встановлені підстави визнання доказів недопустимими внаслідок їх очевидної недопустимості.

Жодна із наведених у клопотанні про визнання доказу недопустимим обставин не підпадає під перелік підстав для визнання доказів недопустимими внаслідок їх очевидної недопустимості.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили., а відтак оскільки очевидна недопустимість доказів - рапортів від 15.03.2013 року та 29.05.2013 яка визначена у ст. 87 КПК України, не встановлена під час судового розгляду, а тому відсутні підстави для визнання вказаних доказів недопустимим під час судового розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 86, 87, 94, 350, 371-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимими доказів по кримінальному провадженню № 1 001024 від 16.05.2013 та № №0000307 від 16.05.2014р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307, ч. 2 ст.309 КК України , відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1