07.10.2019
Провадження № 1-кп/522/1934/19
УХВАЛА

07 жовтня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянуши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, є те що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати розгляду кримінального провадження, а саме впливати на потерпілих та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та просили замінити запобіжний західна на домашній арешт, посилаючись на те, що доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків є безпідставними та необгрунтованими. Прокурор у своєму клопотанні не навів жодних доказів про те, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на максимальний строк до 12 рокі позбавленням волі із конфіскацією майна, що свідчить про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331, 371, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Продовжити термін утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до двох місяців, тобто до 06 грудня 2019 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забеспечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України урозмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначення платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_8 , провадження по справі № 1-кп/522/1934/19.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити обвинуваченому, прокурору, начальнику ОСІ УДПтСУ в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення в частині продовження терміну утримання обвинуваченого під вартою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3