Номер провадження: 11-сс/813/1249/19
Номер справи місцевого суду: 520/5191/19 1-кс/520/5822/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000088 від 13.02.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про арешт майнау кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000088 від 13.02.2019 року та накладено арешт на майно, яке 16.05.2019 року вилучене, а саме на: автомобіль Toyota Raw 4», д/з НОМЕР_1 : ключі від автомобілю з брелком; технічний паспорт НОМЕР_2 на автомобіль Toyota Raw 4, д/з НОМЕР_1 ., картку «Приват Банк» НОМЕР_3 .
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що ухвала слідчогосудді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є незаконною та слідчий суддя недотримався прав на захист права власності, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав та риків, передбачених ст. 170 КПК України, так як відсутні підстави, які б вказували на те, що вилучене майно використовувалося як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та воно зберегло на собі його сліди;

Слідчий суддя безпідставно зазначив, що вилучене майно належить однієї особі, так як частина з вилученого майна є власністю сторонніх особі, які проживають за спільним місцем проживання.

Вилучені грошові кошти набуті законим шляхом, що підтверджується випискою з місця роботи та довідкою про отримання заробітної плати.

З дня вилучення майна органами досудового розслідування власники майна не повідомлялися про стан вилученого майна, а також жодної слідчої дії проведено не було.

Арешт був накладений майже через 1 місяць після вилучення майна, тобто слідчий суддя при накладенні арешту не врахував чи продовжує існувати потреба у арешті майна для збереження доказу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував розумність та співмірність обмеження права власності для власника майна.

У даному кримінальному провадженні усе арештоване майно вже повернуто власникам, у тому числі власникам якім було повідомлено про підозру, крім ОСОБА_7 .

В клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не наведено обґрунтувань необхідності накладення арешту на майно, а також про наявність ризиків.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 звернувся з заявою, в якій просив задовольнити апеляційну скаргу та її розгляд провести без участі апелянта.

Прокурор не заперечував проти розгляду апеляційної скарги, без участі апелянта, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000088 від 13.02.2019 рокуза ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , з метою незаконного збагачення і протиправного отримання грошових коштів, шляхом збуту наркотичних засобів, з початку 2019 року по теперішній час налагодив канал постачання, організував систематичне незаконне придбання, перевезення, зберігання та збут наркотичних засобів на території м. Одеса.
Крім того, в ході досудового розслідування отримано інформація про можливу причетність до вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_12
16.05.2019 року, було проведено огляд транспортного засобу «Toyota Raw4», р/н НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні ОСОБА_12 , під час якого було виявлено та вилучено майно зазначено в клопотанні.
Таким чином, в клопотанні слідчого підставою та метою для накладення арешту на майно зазначено, що арешт необхідний для збереження доказу, який містить на собі відомості або сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,

Відповідно до ч.1, п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Слідчий суддя розглянувши клопотання дійшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що вилученого майна є доказом у кримінальному провадженні, оскільки містить на собі відомості або сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим з метою збереження доказу та запобігання ризиків, наклав арешт на вилучене майно.

Оцінюючи викладені обставини апеляційний суд дійшов висновку про те, що вилучене майно є доказом у кримінальному провадженні, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також могли зберегти на собі сліди злочину

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що арештоване майно зазначене в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді відповідають критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо незаконності ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_7 з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Не знаходять підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що арешт був накладений майже через 1 місяць після вилучення майна, оскільки 17.05.2019 року слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, а 30.05.2019 року була постановлена оскаржувана ухвала слідчого судді.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасуванню.

Керуючись статтями 170-173, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000088 від 13.02.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3