ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/3054/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/752/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

16 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.06.2018р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Новодонецьк Добропільського району Донецької області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-11.07.2017р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2017р. у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, цим же вироком вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Згідно вироку, 06.08.2017р. о 02год. 00хв., у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , і достовірно знаючи, що на території вказаного домоволодіння знаходиться спортивний велосипед марки «Кольт-Формула», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом вільного доступу,переліз через паркан, та переконавшись, що за його діями ніхто не слідкує, таємно заволодів вищевказаним велосипедом марки «Кольт-Формула», вартістю 2075грн. 00коп..

Після скоєння даного правопорушення, ОСОБА_8 , утримуючи в руках викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, пом`якшивши йому остаточне покарання на 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони захисну, які підтримали апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку (т.1 а.с.190-194), фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку, при цьому обвинувачений своєї провини не визнавав.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив викрадання чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно то, за переконанням колегії суддів, суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.3 ст.185 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , районний суд вказав, що врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується нейтрально.

Обставин які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлені.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до правомірного висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді позбавлення волі без застосування ст.ст.69, 69-1, 75 КК України.
Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що в достатній мірі відповідає вимогам процесуального та матеріального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Як вбачається з апеляційної скарги апелянт не спростовує висновки суду але при цьому просить призначити більш м`яке остаточне покарання.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що остаточне покарання призначене за сукупністю вироків у відповідності з вимогами ч.1 ст.71 КК України та з урахуванням положення ч.3 ст.78 КК України колегія судді приходить до висновку про неможливість згідно вимог закону задовольнити апеляційні вимоги обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведений висновок, а також що призначене остаточне покарання не можна вважати явно несправедливим, як того вимагає ст.414 КПК України колегія суддів вважає за можливе визнати призначене покарання справедливим.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню, а вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.06.2018р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді