В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке 13.11.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чоп, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2018 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в урочищі «Переш» квартал №23 виділ 15, пл. 6,7 ділянки лісу Великодобронського лісництва ДП «Ужгородський лісгосп», яка відноситься до території загальнозоологічного заказника загальнодержавного значення «Великодобронський», який утворений на підставі Наказу Міністерства екології та природних ресурсів від 30.03 2012 року №206, в особистих цілях, за допомогою власної бензопили невідомої марки жовтого кольору з номерними позначеннями «ZL В-16-64-58101» умисно, з корисливою метою, без будь-якого на те дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку вчинив самовільну порубку 2-ох дерев сироростучої деревини породи «Ясен вузьколистий» діаметрами пнів 36 та 32 см, до ступеня припинення росту.

Після цього, з метою використання самовільно зрізаної деревини у власних цілях, продовжив розпилювання зрізаного дерева на менші колоди, які одразу завантажив на власну підводу для подальшого вивезення незаконно заготовленої деревини на територію свого дворогосподарства, однак був виявлений правоохоронними органами на місці вчинення незаконної порубки.

Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок незаконної рубки дерев на території загальнозоологічного заказника загальнодержавного значення «Великодобронський», який утворений на підставі Наказу Міністерства екології та природних ресурсів від 30.03 2012 року №206, загальна сума спричинених збитків становить 6 434 гривні.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 23.11.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Із змісту угоди про визнання винуватості від 23.11.2018 року вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому злочині, що викладені у повідомленні про підозру та в обвинувальному акті і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти досудовому слідству. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України (чинна з 03.09.2017 року ) у вигляді штрафу в сумі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 5100 гривень.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України (чинна з 03.09.2017 року), як незаконна порубка лісу, тобто незаконна порубка дерев у лісах на території природно-заповідного фонду - кваліфіковано вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 23.11.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч.1 ст. 246 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України, є злочином середньої тяжкості,.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 23.11.2018 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст.65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України (чинна з 03.09.2017 року ) у вигляді штрафу в сумі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 5100 гривень.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 23 листопада 2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підозрюваний ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України (чинна з 03.09.2017 року ).

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 листопада 2018 року укладеної між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001391 від 13.11.2018 року.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (чинна з 03.09.2017 року) і призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок ) грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі:

-дерев`яна підвода з деревиною, що передана на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , вважати повернутою власнику;
-ланцюгову бензопилу невідомої марки, жовтого кольору з номерним позначеннями ZL B-16-64-58101, що перебуває в камері зберіганні речових доказів Ужгородського РВП повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1