Справа № 282/560/19
Провадження № 1-кп/282/115/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000088 від 04.04.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , Українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 маючи трьох спільних дітей від шлюбу з ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими до жовтня 2018 року спільно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . У ході спільного проживання ОСОБА_4 вів із своєю родиною спільний побут та господарство.

Так, з липня 2018 року по теперішній час ОСОБА_4 , почав систематично вчиняти домашнє психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до переїзду останньої із дітьми до свекра - ОСОБА_8 , однак продовжувала вести спільний побут та господарство з ОСОБА_4 .

Під час спільного проживання із ОСОБА_5 , у присутності їх спільних неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , умисно систематично вчиняв щодо своєї колишньої дружини психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя. Вказані дії ОСОБА_4 , виражались у щоденному, постійному вчиненні щодо своєї колишньої дружини, в тому числі у присутності неповнолітніх дітей, погроз нанесення шкоди її здоров`ю шляхом заподіяння тілесних ушкоджень та побоїв, погроз фізичною розправою в її бік, висловлюванням в її адресу словами нецензурної лексики тощо. Такі дії ОСОБА_4 , завдають потерпілій психологічні страждання, порушується її нормальний та загальноприйнятий у суспільстві сімейний побут, а також психологічний стан та погіршення якості життя потерпілій.

Так, встановлено, що 28 січня 2019 року та 06 лютого 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , нецензурною лексикою та вчинив психологічне насильство. За вказані дії постановою Любарського районного суду від 12 лютого 2019 ОСОБА_4 , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу.

Продовжуючи свої систематичні дії, 18 березня 2019 та 19 березня 2019 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання знову вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою, намагався затіяти бійку, на зауваження не реагував. За вказані дії постановою Любарського районного суду від 19 березня 2019 ОСОБА_4 , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, 04 квітня 2019 вчинив психологічне насильство над своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , яке виражалося в нецензурних висловлюваннях на її адресу та в погрозах застосування фізичного насильства в присутності неповнолітніх дітей.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття, а також погіршення якості життя останньої.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишньої дружини, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та погіршення якості життя, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ст. 126-1 КК України.

22 квітня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілою у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 22 квітня 2019 року, досягнуту між ним та потерпілою, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України. Сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримала угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просила суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснила, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з її сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечува проти затвердження даної угоди про примирення досягнутої між обвинуваченим та потерпілим.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку потерпілої, обвинуваченого та висновок прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченому цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ст. 126-1 КК України.

Згідно ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 від 22 квітня 2019 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , - відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1