Ухвала
Іменем України

22 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 361/1460/2017

провадження № 51-5807 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року щодо засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, частиною 2 статті 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до частини 1 статті 70 ККшляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 09 жовтня 2016 року.

На підставі статті 72 КК ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2016 року по 03 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за частиною 2 статті 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 76 цього Кодексу.
Також цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засуджено за статтею 126 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без зміни.
В порядку статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), на підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 жовтня 2018 року по 02 вересня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та, з урахуванням періоду зарахованого судом першої інстанції за таким самим розрахунком, постановлено вважати ОСОБА_4 таким, що відбув призначене йому судом покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили скасовано та звільнено його негайно з під варти в залі судового засідання.
Цей же вирок, ухвалений щодо ОСОБА_6 у частині його засудження за частиною 1 статті 126 КК, постановлено скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КПК у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м`якості.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотрималася.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.
Таким чином, недодержання прокуроромвимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року щодо засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3