Справа №367/4075/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2273/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворожба Білопільського р-ну Сумської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, без постійного місця проживання,,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 05.11.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України, заміненого ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2018 року у виді 240 годин громадських робіт, та призначено остаточно до відбуття ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 30 (тридцяти) днів обмеження волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку 03.05.2018 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на дитячому майданчику, який знаходиться напроти будинку № 26 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське Київської області, побачивши на лаві сумку, у останнього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_7 , підійшов до лави, таємно викрав з неї мобільний телефон марки «ХТ 1723 Моторола С Плюс», вартістю 1283,33 грн., в якому знаходилась СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «лайфселл». ОСОБА_7 сховав викрадений ним мобільний телефон марки «ХТ 1723 Моторола С Плюс» до кишені штанів. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1298,33 грн.
В суді першої інстанції справа розглядалась за приписами ст.349 КПК України.
Не погоджуючись з вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким пом`якшити покарання. Просить дослідити матеріали кримінального провадження та обставини, що пом`якшують покарання.
На думку ОСОБА_7 призначене покарання судом першої інстанції є занадто суворим. Суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, сприяння органу досудового слідства, повернення потерпілому його майна, поганий стан здоров`я, а також те, що потерпілий не має до нього претензій.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінально - процесуальним Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів та обмежився допитом обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
Таким чином, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не можуть бути оскаржені та відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з оскаржуваного вироку суду, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, які згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено.
Крім того, судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв умисний злочин викладений в даному вироку суду маючи не зняту та не погашену судимість, не відбувши покарання у виді громадських робіт, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, в місцях відбування покарання характеризувався позитивно.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає достатнім вид та розмір покарання, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.
Будь-яких інших порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України.

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: