Номер провадження:1-кс/521/7083/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , слідчий ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000091 від 07.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 та ч.1 ст. 127 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, що наприкінці липня 2019 року, у другій половині дня, ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , катували малолітню ОСОБА_5 та неповнолітню ОСОБА_6 , завдавши моральних та фізичних страждань.

За даним фактом 07.10.2019 року почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення №0000091.

Слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна, яке 08.11.2019 року було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: посвідчення «Агентства безпеки «Центр» №980 на ім`я ОСОБА_4 , яке було упаковано до чорного пакету; 2 предмети циліндричної форми, зовні схожі на патрони, з написом на поверхні кожного «OZK 9 mm», які було упаковано до чорного пакету; невідома речовина рослинного походження зеленого кольору, яку було упаковано в сейф-пакет №ЕХРО 204694; скляна колба, схожа на колбу для паління з залишками невідомої речовини, а також 2 трубки, схожі на трубки для паління, з залишками невідомої речовини, які було упаковано до чорного пакету.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку учасника судового провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В даному випадку, вилучене майно, а саме посвідчення «Агентства безпеки «Центр» №980 на ім`я ОСОБА_4 , підпадає під критерії, передбачені п.1 ч.2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, яке є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном державними органами було законним, так як вказане майно було вилучено під час обшуку, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Щодо іншого вилученого майна, а саме: 2 предмети циліндричної форми, зовні схожі на патрони, з написом на поверхні кожного «OZK 9 mm», які було упаковано до чорного пакету; невідома речовина рослинного походження зеленого кольору, яку було упаковано в сейф-пакет №ЕХРО 204694; скляна колба, схожа на колбу для паління з залишками невідомої речовини, а також 2 трубки, схожі на трубки для паління, з залишками невідомої речовини, які було упаковано до чорного пакету, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Орган досудового розслідування обґрунтовує накладення арешту на вказане майно, так як воно підпадає під критерії, передбачені ст. 98 КПК України та може бути речовим доказом за кримінальним провадженням.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищезазначене майно не відповідає п.1 ч.2 ст. 170 КПК України за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000091 від 07.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 та ч.1 ст. 127 КК України.

Крім того, необхідно зазначити, що вищезазначене майно може бути предметом злочину за ч.1 ст. 263 КК України та ч.1 ст. 309 КК України, проте відомості щодо здійснення досудового розслідування за вказані злочини до ЄРДР не внесені.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, серед іншого, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що у разі наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, то слідчий, прокурор, відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести відповідні відомості до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обшук був проведений 08.11.2019 року, проте відомості, станом на 09.11.2019 року до ЄРДР не були внесені.

Відповідно до ч.1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Крім того, у ч.3 ст. 214 КПК України зазначено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином вбачається, що законодавцем передбачена правова процедура у разі виявлення нового злочину під час досудового розслідування, проте в даному випадку, вона не була дотримана.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на вищезазначене рішення ЄСПЛ «Серявін проти України», втручання у мирне володіння майном іншої особи не відповідає процедурі, встановленій кримінальним процесуальним законом, тож не може бути законним, тому у вказаній частині клопотання необхідно відмовити.

За таких обставин, можливо зробити висновок, що в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечитиме загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Крім того, викладаючи мотиви прийнятого рішення, щодо обставин скоєного злочину та наявних доказів, слідчий суддя вважає за необхідне дотриматися балансу між мотивуванням судового рішення, що передбачено ч.1 ст. 370 КПК України та недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, що передбачено ст. 222 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000091 від 07.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 та ч.1 ст. 127 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке 08.11.2019 року було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: посвідчення «Агентства безпеки «Центр» №980 на ім`я ОСОБА_4 , яке було упаковано до чорного пакету.

Заборонити роз поряджатися та користуватися вказаним майном.

В іншій частині клопотання, а саме накладенні арешту на майно, яке 08.11.2019 року було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 2 предмети циліндричної форми, зовні схожі на патрони, з написом на поверхні кожного «OZK 9 mm», які було упаковано до чорного пакету; невідома речовина рослинного походження зеленого кольору, яку було упаковано в сейф-пакет №ЕХРО 204694; скляна колба, схожа на колбу для паління з залишками невідомої речовини, а також 2 трубки, схожі на трубки для паління, з залишками невідомої речовини, які було упаковано до чорного пакету відмовити, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України та тягне за собою негайне повернення особі цього тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку, передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1