Провадження № 11-кп/4808/259/19
Категорія ч. 3, 4 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого: 04.11.2004 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 186 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, 13.12.2006 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 ч. 2 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, 23.03.2010 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 69, ст. 70, ст. 71 КК України до двох років десяти днів позбавлення волі, 24.09.2013 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 1200 грн штрафу, 28.05.2015 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 121 ч. 1 КК України до п`яти років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Степне Первомайського району Кримської області, жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Воронеж Російської Федерації, жителя АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України;

за участю:

апелянтки ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

потерпілого ОСОБА_16 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2019 року:

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 69 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць 22 (двадцять два дні) без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.05.2015, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць 22 (двадцять два дні) без конфіскації майна. Строк відбуття покарання обвинуваченому вирішено рахувати з 24.01.2015. Відповідно до ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-8 від 26.11.2015) зараховано в строк відбуття покарання термін перебування обвинуваченого під вартою з 25.01.2015 по 30.07.2015, відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.07.2015, та з 24.01.2018 з моменту переведення ОСОБА_8 в УВП №12 м. Івано-Франківська, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 24.01.2018 по 17.05.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та у зв`язку з наведеним вважати покарання у виді позбавлення волі обвинуваченим відбутим. Звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі судового засідання.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки. Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2. Зміст апеляційної скарги ОСОБА_7 (а.п. 2-5 т. 2):

- оскаржуваний вирок є наслідком неповноти судового розгляду виділеного провадження та таким, що порушив основні засади кримінального провадження;

- незаконне виділення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в окреме провадження, судовий розгляд якого здійснювався без участі обвинуваченої ОСОБА_7 в скоєнні одних і тих же злочинів, порушило вимоги п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 412 КПК України, позбавило останню її права на справедливий суд та на захист, знати показання обвинувачених, потерпілих, свідків, задавати їм запитання, заявляти клопотання тощо;

- оскаржуваний вирок слугуватиме доказом її вини і майбутнього незаперечного засудження.

2.1. ОСОБА_7 11.10.2019 (а.п. 224-225 т. 2) та 08.11.2019 подала письмові доповнення до апеляційної скарги, згідно яких стверджує наступне:

- місцевий суд не вирішив цивільні позови потерпілих і цивільних позивачів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , не згадується про них і в тексті оскаржуваного вироку жодним чином. Оскільки вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належать до предмета доказування, то для розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку сторони мають визнавати і не заперечувати проти розміру завданої злочином шкоди і, відповідно, ціни цивільного позову. Недотримання цих положень, на думку апелянтки ОСОБА_7 , є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення;

- справа була розглянута незаконним складом суду, оскільки справа про виділення матеріалів стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримала новий номер провадження, однак на повторний автоматизований розподіл суддям не направлялась, а колегія, яка розглядала об`єднану справу, самостійно вирішила розглядати виділену справу.

2.2. Просить скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2019 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

3. Провадження в суді першої інстанції.

3.1. На розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебували матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо: ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 виділено в окреме провадження (а.п. 126 т. 1).

3.2. Згідно вироку суду першої інстанції від 17 травня 2019 року, в 2013 році обвинувачений ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі цілі, вступив в злочинну змову з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, з метою придбання права на майно шляхом обману та заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживаючи довірою, в особливо великих розмірах. З метою реалізації злочинного умислу, в частині придбання права на майно шляхом обману, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, за невстановлених обставин дізнались, що ТзОВ «Івано-Франківськміськбуд» володіє майновими правами на нерухоме майно, загальною площею 192,5 м2, по АДРЕСА_4 , яке не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання права на майно шляхом обману нерухоме майно загальною площею 192,5 м2 по АДРЕСА_4 , ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, за невстановлених обставин придбали підроблені документи: договір від 12.01.2006 на дольову участь у будівництві групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_4 , згідно якого ОСОБА_20 прийняв дольову участь у будівництві вказаного будинку; акт приймання-передачі приміщення згідно, якого ОСОБА_20 прийняв від ТзОВ «Івано-Франківськміськбуд» квартиру АДРЕСА_5 ; витяг із переліку інвесторів, які брали участь в інвестуванні та фінансуванні об`єкта будівництва по АДРЕСА_4 , згідно якого ОСОБА_8 інвестував та фінансував квартиру АДРЕСА_6 .

Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на незаконне придбання права на майно шляхом обману, ОСОБА_8 , діючи спільно із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, 30.12.2013 через ОСОБА_21 подали до реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області вказані підроблені документи. На підставі даних документів державним реєстратором ОСОБА_22 внесено відомості до Єдиного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно, про набуття ОСОБА_20 права власності на квартиру АДРЕСА_5 . Таким чином ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, заволоділи майновими правами на майно ТзОВ «Івано-Франківськміськбуд», загальною площею 192,5 м2 по вул. Галицька, 98 в м. Івано-Франківську, вартістю 770 000 грн, спричинивши матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, через ОСОБА_23 підшукали ОСОБА_24 , як особу, що може позичити кошти під заставу нерухомості (іпотеку). В подальшому, ОСОБА_20 спільно із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно з корисливих спонукань, ввели в оману ОСОБА_24 , запевнивши, що ОСОБА_20 належать майнові права на квартиру АДРЕСА_5 . 03.01.2014 ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, прибули до нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_25 по АДРЕСА_7 . Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, достовірно знаючи, що майнові права на квартиру АДРЕСА_8 їм не належать, ввели потерпілу ОСОБА_24 в оману, повідомивши, що дана квартира буде гарантом повернення позики ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої неправомірні дії обвинувачений ОСОБА_8 , діючи в співучасті із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи протиправність своїх дій передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи довести їх до кінця, отримали від ОСОБА_24 кошти в сумі 206 500 гривень уклавши договір позики на суму 206 500 гривень, терміном до 30.06.2014, та договір іпотеки, згідно якого надали ОСОБА_24 (іпотекодержателю) майно, яке їм не належало квартиру АДРЕСА_8 . Спільними злочинними діями ОСОБА_8 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, придбали право на майно шляхом обману та заволоділи чужим майном шляхом обману на загальну суму 976 500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_10 , реалізовуючи злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження стали підшукувати у м. Івано-Франківську квартиру, у якій ніхто не проживає та власники якої покійні. За невстановлених обставин, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи спільно із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, отримав відомості про те, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_9 , ніхто не проживає, а її власники ОСОБА_26 та ОСОБА_27 померли, спадкоємці відсутні. З цією метою ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, невстановленим слідством шляхом виготовили підроблений документ довіреність приватного нотаріуса Ямало-Ненецького автономного округу ОСОБА_28 (Російська Федерація, місто Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу, датовану 27 жовтнем 2011 року), у якій особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, діючи спільно з ОСОБА_10 внесли рукописний запис від імені покійного ОСОБА_26 . Відповідно до підробленої довіреності ОСОБА_26 та ОСОБА_27 уповноважили ОСОБА_10 , представляти їх інтереси в установах, підприємствах, організаціях з усіма необхідними повноваженнями з питань продажу належного їм майна, а саме: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 . Реалізовуючи злочинний умисел, щодо незаконного придбання права на майно шляхом обману та заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_10 , діючи в співучасті із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, використовуючи підроблену довіреність приватного нотаріуса Російської Федерації ОСОБА_28 , витребували та отримали ряд документів необхідних для укладення правочину щодо відчуження квартири АДРЕСА_10 ., зокрема, 15.05.2014 отримали у державного нотаріуса Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву дублікат договору міни від 29.03.2003, згідно якого ОСОБА_26 , ОСОБА_27 набули право на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_10 ; 22.05.2014 отримали у ПП «Земексперт-ІФ» - звіт про оцінку нерухомого майна квартиру АДРЕСА_10 ; 22.05.2014 отримали у ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» довідку та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_10 ; 02.06.2014 отримали у КП «Єдиний розрахунковий центр» довідку про склад сім`ї та про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_9 . На підставі підробленої довіреності приватного нотаріуса Російської Федерації ОСОБА_28 та отриманих документів із використанням підробленої довіреності, ОСОБА_10 в співучасті із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, отримали можливість відчужити чуже майно, а саме квартиру АДРЕСА_10 , правонаступником якої є територіальна громада м. Івано-Франківська.

Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, підшукали ОСОБА_18 , як покупця квартири АДРЕСА_10 та запропонували їй придбати вказану квартиру за ціною 10 000 доларів США. При цьому ОСОБА_10 в співучасті із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, ввели ОСОБА_18 в оману, повідомивши неправдиві відомості, а саме, що ОСОБА_10 являється законним розпорядником нерухомого майна квартири АДРЕСА_10 . ОСОБА_18 погодилась придбати вказану квартиру за ціною 10 000 доларів США. 04.06.2014, продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, прибули із ОСОБА_18 до нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_29 за адресою: м. Івано-Франківськ вул. Січових Стрільців, 56 та надали приватному нотаріусу завідомо підроблений документ довіреність приватного нотаріуса Російської Федерації ОСОБА_28 на право розпорядження ОСОБА_10 квартирою АДРЕСА_10 та ряд інших документів необхідних для укладення правочину щодо відчуження ОСОБА_18 квартири АДРЕСА_11 , а саме: дублікат договору міни квартири від 29.03.2003, звіт про оцінку нерухомого майна квартири, виготовлений ПП «Земексперт-ІФ», довідку і технічний паспорт на квартиру, виготовлені ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 37 по АДРЕСА_12 , довідку про склад сім`ї та про зареєстрованих осіб, видану КП «Єдиний розрахунковий центр».

Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи довести їх до кінця, отримали від ОСОБА_18 кошти в сумі 10 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 118 700 грн, та уклали договір купівлі-продажу квартири, згідно якого відчужили ОСОБА_18 майно, яке в дійсності їм не належало квартиру АДРЕСА_11 , чим завдали матеріальної шкоди територіальній громаді м. Івано-Франківська на суму 132 543 грн. Спільними злочинними діями ОСОБА_10 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, придбали право на майно шляхом обману квартиру АДРЕСА_11 та заволоділи чужим майном шляхом обману коштами ОСОБА_18 , тобто вчинили шахрайство на загальну суму 251 243 грн.

У липні-серпні 2014 року обвинувачений ОСОБА_9 , переслідуючи корисливі цілі, вступив у злочинну змову з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, з метою придбання права на майно шляхом обману та заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживаючи довірою, в особливо великих розмірах. З метою реалізації злочинного умислу, в частині придбання права на майно шляхом обману, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, невстановленим слідством шляхом дізнались, що ОСОБА_30 , якій належала квартира АДРЕСА_13 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкоємцем вказаної квартири згідно відкритої спадщини являється племінниця ОСОБА_31 ОСОБА_17 . Реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання права на майно шляхом обману квартиру АДРЕСА_13 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, за невстановлених слідством обставин придбали підроблені документи: свідоцтво про право власності на житло від 20.09.2000, згідно якого власником квартири АДРЕСА_13 , є ОСОБА_9 ; довідку обласного комунального підприємства «Івано-Франківське ОБТІ» № 00567 від 07.08.2014, згідно якої з 20.09.2000 за ОСОБА_9 , було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_13 .

З метою реалізації спільного злочинного умислу в частині заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, вирішили продати квартиру АДРЕСА_13 , яка в дійсності їм не належала та заволодіти чужими коштами. Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, через ОСОБА_32 підшукали ОСОБА_33 , як покупця квартири АДРЕСА_13 .

В подальшому, ОСОБА_9 спільно із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, ввели в оману ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , запевнивши, що ОСОБА_9 належать майнові права на квартиру АДРЕСА_13 . 25.09.2014 обвинувачений ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, переслідуючи корисливі цілі, прибули в офісне приміщення до ОСОБА_32 по АДРЕСА_14 для отримання коштів за продаж квартири АДРЕСА_13 , яка в дійсності їм не належала. Єрковіч ОСОБА_34 , будучи впевненим у добросовісності та довіряючи ОСОБА_9 та особі, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, передав їм кошти в сумі 15 500 доларів США, як оплату за квартиру ОСОБА_35 . ОСОБА_9 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи довести їх до кінця, шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_32 , під приводом продажу квартири отримали кошти в сумі 15 500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 25.09.2014 становило 200 725 грн. 28.10.2014 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, прибув до нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_36 по АДРЕСА_4 , де на підставі поданих підроблених документів Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_37 було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_13 за ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, уклав договір купівлі продажу квартири, згідно якого продав ОСОБА_33 квартиру АДРЕСА_13 , чим позбавили можливості ОСОБА_17 прийняти спадщину на вказану квартиру, вартістю 188 702 гривні, спричинивши їй матеріальну шкоду. Вказані вище підроблені документи були надані ОСОБА_38 як Державному реєстратору прав на нерухоме майно та приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу. На підставі вказаних підроблених документів зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_13 за ОСОБА_9 та укладено між останнім та ОСОБА_33 договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Спільними злочинними діями ОСОБА_9 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження придбали право на майно шляхом обману та заволоділи чужим майном шляхом обману, зловживаючи довірою на загальну суму 389 427 грн., що в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто вчинили шахрайство в особливо великих розмірах.

3.3. В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свою вину визнали, послідовно та в повній мірі підтвердили обставини вчинених ними злочинів, щиро розкаялися, просили суд суворо їх не карати.

Дослідження фактичних обставин справи судом першої інстанції було обмежено допитом обвинувачених. Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорювались.

4. Правові позиції сторін.

4.1. В засіданні суду апеляційної інстанції апелянтка ОСОБА_7 та її захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити: вирок суду першої інстанції скасувати, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

4.2. Прокурор, потерпілий ОСОБА_16 , обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити, а вирок суду першої інстанції залишити в силі.

4.3. Належним чином повідомлені інші потерпілі та їх захисники в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України неявка потерпілих не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги. Відтак суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за їх відсутності.

5. Мотиви суду апеляційної інстанції.

5.1. Апеляційне провадження відкрито відповідно до статей 21, 24 КПК України для забезпечення доступу ОСОБА_7 до правосуддя у провадженні, що може стосуватися її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, в якій ОСОБА_7 вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону, незаконність та необ`єктивність вироку внаслідок неповноти судового розгляду виділеного в окреме провадження матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом, на порушення судом першої інстанції основних засад кримінального провадження в зв`язку зі штучним усуненням її, як обвинуваченої у скоєнні одних і тих же злочинів, від судового розгляду, що призвело до порушення її права на справедливий суд та на захист.

За наслідками розгляду колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на такі міркування.

5.2. Щодо законності виділення матеріалів кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що ця процесуальна дія була проведена відповідно до приписів КПК України для забезпечення розумних строків та дотримання балансу прав, свобод і законних інтересів учасників цього провадження.

По-перше, таке рішення відповідає закону і компетенції суду.

За положеннями ст. 334, ч. 3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали кримінального провадження можуть бути виділені в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявили клопотання про виділення матеріалів кримінального провадження щодо них в окреме провадження (а.п. 121 т. 1 письмова заява ОСОБА_8 , та абз. 6 а.п. 126 т. 1 заяви обвинувачених та їх захисників, заявлені в судовому засіданні 13.12.2018).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 грудня 2018 року матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виділено в окреме провадження на підставі заявлених останніми клопотань з метою швидкого та ефективного розгляду вказаного провадження.

Суд першої інстанції виходив з того, що таке виділення не може негативно вплинути на повноту даного судового розгляду (а.п. 126 т. 1).

Із цим слід погодитись, оскільки судом першої інстанції вчинено передбачені законом дії, які належать до його дискреційних повноважень.

По-друге, рішення суду про виділення обґрунтоване дійсними потребами провадження.

Правопорушення були вчинені ще на початку 2010 року, кримінальні провадження вносились до Єдиного реєстру досудових розслідувань як в 2014, так і в 2016 роках, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було призначено 05.02.2016 (а.п. 50 т.1), призначено до розгляду 02.03.2016 (а.п. 56 т. 1), а щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 25.07.2016 (а.п. 110-111 т. 1).

З метою швидкого та об`єктивного розгляду 13.04.2016 матеріали кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 та щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було об`єднано в одне провадження (а.с. 67-68 т. 1), а ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.07.2016 (а.п. 112-114 т. 1) об`єднано в одне провадження матеріали кримінальних проваджень щодо ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

На думку колегії суддів це свідчення того, що справа є організаційно складною і суд першої інстанції обґрунтовано був змушений вживати необхідних заходів для швидкого та об`єктивного судового розгляду кримінального провадження щодо злочину, вчиненого ще на початку 2010 року.

5.3. Щодо складу суду.

Доводи апеляції про незаконний склад суду засновані на тому, що справа про виділення матеріалів стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримала новий номер провадження, однак на повторний автоматизований розподіл суддям не направлялась.

Згідно приписів п. 22 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі Положення) в редакції від 02.03.2018, чинній на час постановлення ухвали Івано-Франківського міського суду від 13.12.2018 про виділення матеріалів кримінального провадження, у разі ухвалення судом рішення про роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження чи виділення вимоги в окреме провадження виділена судова справа реєструється як така, що надійшла вперше, та розподіляється суду, що ухвалив відповідне рішення на підставі підпункту 6 пункту 3 цього Розділу. Зокрема: визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи або матеріалів кримінального провадження здійснюється модулем автоматизованого розподілу шляхом передачі судової справи раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті (п.п. 6 п. 3 Розділу VIII Положення).

Відтак виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження ухвалою суду та визначення колегії суддів для розгляду нової справи (матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) здійснено судом першої інстанції з дотриманням як вимог кримінального процесуального закону, приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, так і права учасників кримінального провадження на скорочений (спрощений) розгляд кримінального провадження стосовно них (обвинувачених) з метою сприяння забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду.

5.4. Щодо дотримання основних засад судочинства.

Апелянт звертала увагу на неповноту судового розгляду унаслідок розділеного розгляду одного питання між різними судовими провадженнями і цим штучного створення доказів її вини через преюдицію судового рішення.

Доводи апеляційної скарги також указують на можливу конкуренцію прав та норм під час реалізації обвинуваченими права на визнання вини і відповідне покарання за спрощеними судовими процедурами з одного боку, і потребами дотримання презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини ОСОБА_39 , яка її не визнає і тому має право на судовий розгляд у повному об`ємі, з іншого.

Зважаючи на конкретні обставини даної справи доводи апелянтки з приводу того, що оскаржуваний вирок слугуватиме доказом вини ОСОБА_7 і майбутнього незаперечного засудження, слід відхилити з огляду на таке.

По-перше. Згідно приписів Рекомендації №6R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Стосовно спрощення кримінального правосуддя», якщо конституційні та правові традиції допускають це, то має бути введена процедура «заяви підсудного про визнання провини», за якої від обвинуваченого потрібна явка в суд на ранній стадії правосуддя, щоб заявити публічно про те, що він приймає чи відкидає звинувачення проти себе. У таких випадках суд першої інстанції повинен мати можливість вирішувати питання негайного переходу до розгляду особи правопорушника та винесення вироку.

В даній справі суд першої інстанції так і вчинив, зважаючи на баланс інтересів всіх учасників кримінального провадження: правомірно виділив матеріали кримінального провадження стосовно осіб, які виявили добровільне бажання спрощеного розгляду справи, та виніс вирок із дотриманням норм національного, міжнародного права та права сторін на справедливе вирішення їх справи впродовж розумного строку.

Апеляційний суд вважає, що реалізація обвинуваченими свого права на визнання вини й понесення покарання у даній справі не переводить апелянтку ОСОБА_7 у становище винуватої, вона має можливість захищатися від обвинувачень щодо неї з дотриманням усіх ґарантій та процедур, передбачених кримінальним процесуальним законом, в рамках іншого кримінального провадження щодо неї.

По-друге. Статтею 129 Конституції до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, забезпечення доведеності вини та підтримання в суді державного обвинувачення, яке покладається на прокуратуру. Приписами ч. 1 ст. 62 Конституції України гарантовано принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у скоєнні злочину й не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку й встановлено обвинувальним вироком суду. Положення вказаної статті кореспондуються із ч. 1 ст. 17 КПК.

В оскаржуваному рішенні суду не констатовано винуватість апелянтки, хоч і згадано її прізвище в трьох абзацах мотивувальної частини Вироку. Тобто у мотивувальній частині оскаржуваного Вироку виключно процитовано показання обвинувачених у засіданні суду першої інстанції в контексті їх злочинних дій та визнання ними вини (а.п. 260 т. 1). Правових оцінок показань обвинувачених щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції не зробив, висновки щодо винуватості останньої у оскаржуваному рішенні відсутні.

Апеляційний суд вважає, що оскаржене рішення не створює преюдицій, передбачених ч. 2 ст. 21, ст. 90 КПК України, щодо апелянтки ОСОБА_7 .

Відтак, з огляду на право на доступ до правосуддя та з урахуванням положень статей 7 , 24 КПК України, слід дійти висновку, що ОСОБА_7 , захищаючи свої права, свободи та інтереси, мала підстави для звернення з апеляційною скаргою до суду, однак підстави для задоволення її вимог відсутні.

5.5. Щодо доводів з приводу цивільних позовів потерпілих і цивільних позивачів.

Згідно даних, наявних в матеріалах кримінального провадження, цивільні позови було заявлено в рамках кримінального провадження з реєстраційним номером справи №344/2622/14-к, а вирок, що оскаржується, ухвалено у справі №344/20740/18 (номер, присвоєний після виділення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ).

На а.п. 122 т. 1 міститься заява цивільного позивача ОСОБА_18 щодо залишення цивільного позову саме у справі №344/2622/14-к без розгляду.

Апеляційних скарг від цивільних позивачів та відповідачів щодо вирішення цивільно-правових вимог не надійшло, а таке право належить їм (п.8, 9 ч. 1 ст. 393 КПК України).

Дані про те, як вирок суду у частині вирішення цивільних позовів стосується інтересів апелянтки в матеріалах провадження відсутні. Тому твердження ОСОБА_7 про порушення її прав і погіршення становища з-за того, що цивільно-правова відповідальність може бути покладена на неї унаслідок невирішення цивільних позовів у даному провадженні залишається припущенням, яке само по собі в основу рішення в справі покласти не можна.

6. Рішення суду апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2019 року залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5