Справа № 645/2493/19
Провадження № 1-кп/645/576/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року місто Харків

Судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні № 645/2493/19 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без права внесення застави, зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами першим, третім, п`ятим частини першої статті 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся своєчасно та належним чином. Матеріали кримінального провадження містять заяву, в якій потерпілий просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, просила замінити запобіжних захід на цілодобовий домашній арешт, та вказувала, що ризики, зазначені прокурором не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заперечення свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення ЄСПЧ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, №254-А, п. 30).

Визначаючи наявність чи відсутність вищенаведених ризиків та вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої врахування і самої тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, враховує тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, зважує на відсутність доказів міцності соціальних зв`язків, відсутність утриманців, відсутність доказів на підтвердження постійного місця роботи, а також враховує те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, колегії суддів не надано, та не зазначено про існування таких доказів.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Будь-яких інших даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 199,314-315 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 01 лютого 2020 року (включно).

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3