Справа № 487/3720/19
Провадження № 1-кс/487/4245/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0001950 від 15.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
27.05.2019 року слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0001950 від 15.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України звернувся із клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення особистого обшуку, а саме: грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 5 (п`яти) купюр з серійними номерами : УН 1933372, ХГ 9706244, КМ 3229930, ВЖ 6033197, ЄЕ 5805309 та мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , визначивши місце зберігання вилученого майна, в камері зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв. вул. Біла 44.

Клопотання мотивоване тим, що вилучене в ході особистого обшуку майно може містити відомості, які можуть містити докази вчинення кримінального правопорушення, тому вилучене майно буде використано у якості речового доказу по кримінальному провадженню.

В судове засідання слідчий ОСОБА_4 не з`явився, надав до суду заяву, просив розглянути клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0001950 від 15.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці, незаконно придбав одну гранату та патрони калібру 5,45 мм. у кількості 30 шт., які в подальшому почав незаконно зберігати при з метою подальшої реалізації за грошову винагороду.
В подальшому, 24.05.2019 о 12.30 годині під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_5 , знаходячись на території забудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збув громадянину ОСОБА_6 за грошову винагороду в сумі 1000 гривень одну гранату та патрони у кількості 11 шт.
24.05.2019 року у вчиненні даного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в ході проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 1.грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 5 (п`яти) купюр з серійними номерами : УН 1933372, ХГ 9706244, КМ 3229930, ВЖ 6033197 та ЄЕ 5805309; 2.мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .
Відповідно до ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку зокрема на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно має суттєве значення для кримінального провадження, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктами кримінально протиправних дій, набуті кримінально протравним шляхом.
Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.
Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.
Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0001950 від 15.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилученого в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 5 (п`яти) купюр з серійними номерами : УН 1933372, ХГ 9706244, КМ 3229930, ВЖ 6033197, ЄЕ 5805309 та мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які передати на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв. вул. Біла 44.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1