справа № 631/650/19
провадження № 1-кп/631/84/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2019 року під № 0000187, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, розлученого, маючого неповну середньо освіту, працюючого підсобним робітником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дельта», місця реєстрації не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 року близько 17 години 00 хвилин, знаходячись за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Рокитне, вулиця Свердлова, неподалік цвинтаря, у лісі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, виник умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той момент також знаходився за вказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс спочатку один удар кулаком правої руки в область лівого ока останнього, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю. Після чого ОСОБА_4 наніс ще два удари кулаком правої руки, один удар був завданий в область обличчя зліва, інший удар був завданий в область перенісся ОСОБА_5 , заподіявши своїми діями останньому тілесні ушкодження. Внаслідок втручання сторонніх осіб протиправні дії ОСОБА_4 були припинені.

Згідно висновку експерта № 42-НВ/19 від 06.06.2019 року у ОСОБА_5 мали місце крововиливи на повіках обох очей, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, травматичні набряки на ділянках перенісся та верхньої щелепи зліва, які утворились від дії тупих твердих предметів з гладкою контактною поверхнею.

За ступенем тяжкості, як окремо, так і в сукупності, це легкі тілесні ушкодження згідно пунктів 2.3.2 б), 2.3.5 «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, пояснивши, що дійсно скоїв інкриміноване йому в вину кримінальне правопорушення при вищевикладених обставинах.

Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин у справі, висловила думку про можливість розгляду справи відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Через канцелярію суду потерпілий надав заяву, зареєстровану за вхідним № 6706/19-вх від 23.09.2019 року, відповідно до якої зазначив, що просить судовий розгляд справи провести за його відсутності, додавши, що не заперечує проти розгляду справи судом в порядку, передбаченому положеннями частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, дана його позиція є добровільною, при визначені виду та міри покарання покладається на розсуд суду (а. с. 48 49).

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, висновком судово медичного експерта й протоколом огляду місця події, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, зазначивши що 07 травня 2019 року близько 17 години 00 хвилин вони з потерпілими ОСОБА_5 біля цвинтаря, що знаходиться по вулиці Свердлова у селі Рокитне, Нововодолазького району Харківської області, розпивали алкогольні напоїв. Раптово між ними виник конфлікт, в результаті якого він вдарив ОСОБА_5 кулаком правої руки в обличчя. Від цього удару потерпілий впав, згодом він ще два рази вдарив його рукою в обличчя. Як повідомив обвинувачений, наступного дня він бачив у ОСОБА_5 лише синці, ніяких переломів він йому не наносив, про свій вчинок шкодує.

З висновку експерта № 42 НВ/19, складеного 06.06.2019 року судовим експертом Нововодолазького районного відділення судово медичної експертизи Харківського обласного бюро судово медичної експертизи ОСОБА_6 , вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце крововиливи на повіках обох очей, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, травматичні набряки на ділянках перенісся та верхньої щелепи зліва, які утворилися від дії тупих твердих предметів з гладкою контактною поверхнею, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися, можливо в час та способом, на які вказує потерпілий. Механізм утворення ушкоджень удар.

По ступеню тяжкості, як окремо, так і в сукупності, це легкі тілесні ушкодження (пункт 2.3.2, б), пункт 2.3.5 «Правил судово медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6) (а. с. 59 60).

Оцінюючи висновок експерта з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає його вірним, мотивованим достатньо переконливо та такими, що не суперечить іншим доказам у справі.

Зі змісту протоколу огляду місця події, складеного 13 травня 2019 року слідчим СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участю підозрюваного ОСОБА_4 , вбачається, що місцем огляду була ділянка місцевості, розташована по АДРЕСА_2 . Безпосереднім місцем огляду є територія цвинтаря, який знаходиться на відстані 50 метрів від дороги (а. с. 50 55).

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому в вину кримінального правопорушення (злочину), оскільки він дійсно 07 травня 2019 року своїми умисними діями заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

При кваліфікаціъ дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2018 року у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину кримінально - правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.
Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України доведена повністю, а дії обвинуваченого кваліфікуються судом як умисне легке тілесне ушкодження.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєно злочин невеликої тяжкості.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 , офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, розлучений, проте перебуває у фактичних шлюбних відносинах, утриманців не має, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а. с. 65 67). За постійним місця проживання, де мешкає без реєстрації, характеризується задовільно, в силу статті 89 Кримінального кодексу України, не судимий, не військовозобов`язаний (а. с. 69 71).

З досудової доповіді, складеної провідним інспектором Нововодолазького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_10 16.08.2019 року щодо ОСОБА_4 , вбачається, що орган пробації вважає, що є середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України (а. с. 37 39).
В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щире каяття.

Обставиною, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який повністю визнав свою провину, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції засудженого від суспільства та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи, тобто без відбування покарання, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді штрафу.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжні заходи не обирати.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65 67 та частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, а також статтями 100, 118, 122, частиною 1 статті 126, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1