Справа № 621/931/19
Пр. № 1-кп/621/194/19
Вирок
Іменем України
13 червня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
секретаря - ОСОБА_2 ;
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Савинці Балаклійського району, Харківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, студентки групи С-96 Зміївського професійного енергетичного ліцею, одруженої, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
20 лютого 2019 року близько 16 години ОСОБА_4 проходила по близу будинку АДРЕСА_3 , де зустріла свою знайому ОСОБА_5 та між ними зав`язалася розмова, яка переросла у сварку, під час якої ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин схопила ОСОБА_5 рукою за волосся, а потім з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, нанесла їй не менш ніж один удар кулаком правої руки в область перенісся зліва та не менш ніж один удар кулаком правої руки в область правої надбрівної дуги, після чого знову схопила ОСОБА_5 за волосся і тримала її спричиняючи фізичний біль, поки присутні громадяни не відтягнули ОСОБА_4 від ОСОБА_5 , після чого остання покинула місце події.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_5 спричинено наступні тілесні ушкодження: синець та садна на обличчі, ділянку травматичного набряку м`яких тканин в область перенісся праворуч, які відповідно до висновку експерта №12-14/37-Зм/19 від 28.03.2019 року як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, розкаялась у скоєному, попросила пробачення у потерпілої, погодилась із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого нею діяння, не оспорювала встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких їй пред`явлено обвинувачення. Пояснила про обставини справи як викладено вище у вироку. Цивільний позов визнала частково, не визнавши суму моральної шкоди.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, а також винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину.

Вина обвинуваченої у скоєнні вище зазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої селищна рада компрометуючими матеріалами не володіє, одружена, має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, обставини справи і дійшов висновку про призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судовим розглядом встановлено, що діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження: синець та садна на обличчі, ділянку травматичного набряку м`яких тканин в область перенісся праворуч, які відповідно до висновку експерта №12-14/37-Зм/19 від 28.03.2019 року як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв`язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає доведеним, що у зв`язку із протиправними діями ОСОБА_4 . ОСОБА_5 дійсно зазнала душевних страждань. Крім того, враховується характер злочину та його негативні наслідки для позивача.

Таким чином, з урахуванням ст.ст.23, 1167 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд виходячи із засад розумності виваженості та справедливості визначає розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 в сумі 2 500 грн. Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: ареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт номер НОМЕР_1 , орган, що видав 6334) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот) 00 коп.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: