УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000845 від 28.07.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роги, республіка Молдова, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 27.07.2019 близько о 01.30 год. ОСОБА_7 маючи неприязні стосунки з громадянином ОСОБА_8 , попередньо вступивши в злочинну змову з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, маючи спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , знаючи місцезнаходження останнього, приїхали до подвір`я автосалону «Car Buro», за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Семена Палія, 25, де знаходився ОСОБА_8 .

Підійшовши до ОСОБА_8 , ОСОБА_7 став навпроти нього, ОСОБА_5 по правий бік, а ОСОБА_9 по лівий бік. Далі ОСОБА_7 почав лаятися на ОСОБА_8 , та реалізуючи злочинний намір, раптово наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , від якого останній втративши рівновагу почав падати назад. Відразу після удару ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , знаходячись з правої сторони від потерпілого, діючи умисно, маючи спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень правою рукою наніс удар в область правої скроневої частини голови ОСОБА_8 . Одночасно з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , знаходячись з лівої сторони від ОСОБА_8 та реалізуючи спільний злочинний умисел, наніс удар лівою рукою в грудну клітину ОСОБА_8 .

Внаслідок спільних злагоджених дій, а саме нанесення ряду ударів ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , втратив рівновагу та впав з висоти власного росту на тверду асфальтовану поверхню, втративши свідомість.

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06.30 год. доставлений до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», де ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06.20 год. констатовано смерть останнього від отриманих тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 47(441) від 13.08.2018 смерть ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з черепно-мозковою травмою у вигляді синців та садин голови, перелому вискової кістки, контузійних крововиливів, розміжчення головного мозку та крововиливів під оболонки головного мозку. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, також, побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) може впливати на показання свідків, з якими перебуває в дружніх відносинах та іншого підозрюваного, який на даний час переховується від органів досудового розслідування, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, зазначивши, що підозра необґрунтована, підозрюваний прибував за кожним викликом до слідчого, позитивно характеризується, має постійне місце реєстрації та проживання, а ризики, на які посилається в клопотання сторона обвинувачення, відсутні.

Підозрюваний в судовому засіданні з підозрою погодився, зазначивши, що не має наміру ухилятися, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

28.08.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується: протоколом огляду місця події від 27.07.2019 року, протоколом огляду від 28.07.2019 року, протоколом огляду речей та документів від 30.07.2019 року, протоколом допиту потерпілого від 15.08.2019 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 14.08.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.08.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23.08.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.08.2019 року, висновоком експерта №47 (441), протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.08.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.08.2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2019 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Так, слідчий суддя бере до уваги те, що відповідно до клопотання та долучених в обґрунтування матеріалів, ОСОБА_5 підозрюється в вчинені тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке призвело до смерті людини, життя та здоров`я якої визнається найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, те що ОСОБА_5 ймовірно вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, беручи до уваги характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній не одружений, не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до пояснень підозрюваного в судовому засіданні, останній після ймовірного вчинення кримінального правопорушення уїхав та перебував не за місцем свого проживання, крім того, як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_16 , який працює водієм у службі таксі, останній 15.08.2019 року, тобто через два тижні після кримінального правопорушення, віз підозрюваного до Умані, що вказує на наявність ризику переховування підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує те, що підозрюваному відомі свідки, з якими останній особисто знайомий та спілкувався, а також при ознайомлені з матеріалам кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілого, на яких останній може здійснювати вплив, схиляючи їх до надання неправдивих показань, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження.

Крім того, як вбачається з клопотання та долучених матеріалів, не всі особи, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення на даний час встановлені, тому є ризик того, що ОСОБА_5 може повідомити останнім відомості з приводу обставин здійснення досудового розслідування та обставин кримінального провадження, що вказує на існування ризику у вигляді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суворості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, крім того, не застосування запобіжного заходу буде негативно впливати на повноту досудового розслідування, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке ставиться у підозру особі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таким чином, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області строком на 60 (шістдесят) днів, до 28.10.2019 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1