Справа № 212/9458/19
У Х В А Л А

08 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 в судове засідання для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000220 від 21.01.2014 року за ч.1 ст.164 КК України, -

встановив:

08 листопада 2019 року слідчий СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , одночасно подавши клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування слідчий зазначила, що досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000220 від 21 січня 2014 року встановлено наступні обставини. ОСОБА_5 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-А 407 від 09 серпня 1988 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 1988 року.

Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області по ухвалі Жовтневого суду м.Кривого Рогу відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_5 про примусове стягнення з нього коштів на утримання доньки (аліментів), відповідно до ст.194 Сімейного Кодексу України, нарахування заборгованості по аліментам. Так, згідно виконавчого листа № 2-А 407 від 09 серпня 1988 року було нараховано виплату коштів на користь ОСОБА_7 за серпень та вересень 2001 року 63.00 гривень за кожен місяць, з жовтня 2001 року по серпень 2002 року 91,60 гривень за кожен місяць, з вересня 2002 року по лютий 2003 року по 106,00 гривень за кожен місяць, з березня 2003 року по вересень 2003 року по 126,00 гривень, за жовтень 2003 року 168,29 гривень, за листопад 2003 року 165,19 гривні, грудень 2003 року 177,10 гривні, січень 2004 року 174,68 гривень,.за лютий 2004 року 188,05 гривень, за березень 2004 року 191,44 гривень, квітень 2004 року - 188,14 гривень, травень 2004 року - 197,72 гривні, з липня по серпень 2004 року по 225,75 гривень за кожен місяць, за вересень - жовтень 2004 року по 224,50 гривень, за листопад 2004 року 226,58 гривень, за грудень 2004 року - 238,47 гривень, за січень 2005 року - І73,22 гривень, за лютий - 2005 року 226,95 гривень, за березень-квітень - 2005 року по 253,71 гривень за кожен місяць, за червень 2005 року - 277,60 гривень, за липень 2005 року - 285,81 гривень, за серпень 2005 року - 279, 03 гривень, за вересень - жовтень 2005 року - 288, 80 гривень, за листопад 2005 року - 294,55 гривень, грудень 2005 року - 325,11 гривень, січень 2006 року -300,98 гривень, лютий 2006 року 286,35 гривень, за березень-травень 2006 року по 355,01 гривень за кожен місяць, за червень 2006 року 331,04 гривень, за липень 2006 року 343,50 гривень, за серпень 2006 року - 328,26 гривень.

Однак, ОСОБА_5 рішення суду ігнорує, будучи повідомленим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції, а саме -17.04.2006 року, про кримінальну відповідальність, будучи працездатним, та не працевлаштованим, в центр зайнятості на облік ОСОБА_5 не встав, добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надає, участі в її вихованні не бере.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів з боку ОСОБА_5 в період часу з 01 серпня 2001 року по 30 серпня 2006 року утворилася заборгованість, яка складає за 61 місяць в календарному обчисленні суму боргу в розмірі 11629 гривень 75 копійок.

Враховуючи вищевикладене, встановлена достатність доказів для підозри громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у злісному ухиленні від виплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліменти), тобто про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено що, ОСОБА_5 за неодноразовими викликами до слідчого не з`являвся, слідчими діями встановити місце знаходження ОСОБА_5 та допитати за обставинами скоєних кримінальних правопорушень не надалося можливим за місцем реєстрації останнього було направлено поштовим відправленням повідомлення про підозру згідно вимог КПК України. Проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_5 за місцем мешкання не з`являється та місце знаходження його не відомо.

Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 21.01.2014 року внесено відомості до ЄРДР № 0000220 за заявою ОСОБА_7 від 04.07.2006 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.164 КК України.

10 лютого 2014 року слідчим складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч.1 ст.164 КК України, яке в цей же день вручено його брату ОСОБА_8

11 лютого 2014 року постановою слідчого оголошено у розшук ОСОБА_5 та в цей же день постановою слідчого зупинено досудове розслідування кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 червня 2019 за клопотанням слідчого надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчому судді інших документів на підтвердження виконання або ж неможливості виконання ухвали суду не надано.

За змістом ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За правилами ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваної особи з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначенні у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного , а також є достатні підстави уважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування;одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.

В свою чергу відповідно до вимог п. 18 ст.3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є насамперед здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

Частиною 3 статті 188 КПК України передбачений обов`язок прокурора додати до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Всупереч вказаних вимог закону клопотання не містить обґрунтування та доказів достатності підстав для тримання під вартою підозрюваного за ч.1 ст.164 КК України , санкції якої взагалі не передбачають позбавлення волі.

При цьому, згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Будь-якої інформації про вчинення слідчим дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного та його виклику після оголошення у розшук на виконання вимог ч.2 ст.280 КПК України, матеріали клопотання не містять.

Постанову про оголошення розшуку ОСОБА_5 від 11.02.2014 року як доказ переховування останнього від органів досудового розслідування слідчий суддя прийняти не може, так як саме лише існування постанови про оголошення у розшук не може слугувати доказом переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, оскільки згідно ст. 281 КПК України для оголошення особи у розшук має існувати сукупність певних обставин, зокрема набуття статусу підозрюваного та неодноразові неявки без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, про які особа була належним чином повідомлена. Доказів наявності таких обставин матеріали клопотання не містять.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає клопотання таким , що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 188-191, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 в судове засідання для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000220 від 21.01.2014 року за ч.1 ст.164 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1