ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/99/19 Номер провадження 11-кп/814/709/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2019 щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

28.03.2019 Ленінським районним судом м. Полтава задоволено подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Глобино Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого.
Засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного 29.01.2016 Артемівським міськрайонним судом Донецької області на 2 роки 4 місяця 23 дні.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та як особа, що відбула 2/3 частини призначеного покарання з урахуванням перерахунку попереднього ув`язнення в період з 14.01.2015 по 29.01.2016, з 30.01.2016 по 09.06.2016 включно та зарахування вказаного часу до строку відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2016 та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09.06.2016, на підставі ст. 81 КК України підлягає умовно-достроковому звільненню від невідбутої частини покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 ..

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання мав 4 заохочення та стягнення у вигляді догани, на виробництві установи працював не постійно, а саме, з липня по грудень 2016 року, з серпня по грудень 2017 року, з березня по жовтень 2018 року і ці дані не доводять сумлінну поведінку, ставлення до праці та виправлення засудженого ОСОБА_7 .

Крім того, на думку апелянта засуджений ОСОБА_7 не відбув необхідну частину покарання, оскільки в цей строк безпідставно враховано термін попереднього ув`язнення, зарахований 9.06.2016 Апеляційним судом Донецької області на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

Від засудженого ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду надійшла заява з проханням розгляд проводити за його відсутності (а.с. 47).
Державна установа «Полтавська виправна колонія №64» була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду судового провадження, але в судове засідання представник даної установи не з"явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги,апеляційний суд дійшов висновку.
Згідно ч.1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Частина 3 статті 81 КК України, передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд, розглядаючи подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали судового провадження та особової справи, і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений за весь час відбування покарання довів своє виправлення, тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_7 засуджений 29.01.2016 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.

29.01.2016 Артемівським міськрайонним судом Донецької області зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 14.01. 2015 по 29.01.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

9.06.2016 Апеляційним судом Донецької області зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 30.01.2016 по 9.06.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, за рішеннями судів засудженому фактично зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув"язнення 1 рік 4 місяці 25 днів.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 14.01.2015 з урахуванням зарахування в строк відбутого покарання згідно з вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2016 попереднього ув`язнення в період з 14.01.2015 по 29.01.2016 та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 9.06.2016 попереднього ув`язнення в період з 30.01.2016 по 9.06.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, станом на 2.01.2019 ОСОБА_7 відбув частину покарання 5 років 04 місяця 12 днів, відповідно, станом на 19.12.2018 відбута ним частина покарання становить 2/3 частину призначеного покарання, та у нього виникло право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого установою виконання покарань визначено 20.08.2021.

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" та затвердженої начальником установи 2.01.2019, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за період перебування у СІЗО м. Артемівськ характеризувався посередньо, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 8.07.2016 покарання відбуває в Державній установі Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, за що був заохочений чотири рази, один з яких правами начальника відділення. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їхні законні вимоги. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із благоустрою приміщень і території колонії та самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

З липня 2016 року по жовтень 2018 року був працевлаштований на виробництві, а з листопада 2018 року працевлаштований прибиральником службових приміщень установи на безоплатній основі, до праці та до покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу "Правова просвіта" та "Підготовка до звільнення", відвідує заплановані заходи які проводяться в установі. Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України підвищив наявний загальноосвітній рівень, закінчив загальноосвітній навчальний заклад при установі. Прагне вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. За час перебування в колонії отримав професію "Токар" в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Соціально-корисні зв`язки підтримує з батьками та дружиною, дітьми шляхом телефонних розмов, довгострокових побачень, отримує від них посилки і передачі. За характером спокійний, розсудливий. Інтелектуально достатньо розвинутий. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Підтримує доброзичливі відносини із широким колом засуджених. Виконавчих листів на засудженого до установи не надходило. Вину у вчиненні злочині визнає. Призначене судом покарання вважає справедливим.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 та матеріалів його особової справи вбачається, що за відбування покарання він стягнень не має, має 1 стягнення, яке застосовано до нього 21.04.2016 під час тримання у СІЗО, яке погашено; має 4 заохочення, які застосовувались до нього 08.12.2016, 15.11.2017, 15.05.2018 та 15.11.2018 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та дотримання правил трудового розпорядку і за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до даних довідки головного бухгалтера ПВК № 64 вбачається, що заробітна плата засудженому ОСОБА_7 нараховувалася протягом липня грудня 2016 року, серпня грудня 2017 року та березня жовтня 2018 року і становить в загальному розмірі 9711,38 грн. ( а.о.с. 166).

Доводи прокурора щодо звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 через невідбуття необхідної частини призначеного покарання вироком суду, суд правильно визнав такими, що ґрунтуються на неправильному (викривленому) розумінні положень закону.

Так, відповідно до матеріалів провадження та особової справи засудженому ОСОБА_7 зараховано 29.01.2016 Артемівським міськрайонним судом Донецької області строк попереднього ув`язнення в період з 14.01.2015 по 29.01.2016 та 09.06.2016 Апеляційним судом Донецької області строк попереднього ув`язнення в період з 30.01.2016 по 09.06.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У розділі ХІ Кримінального Кодексу України «Призначення покарання» міститься стаття 72 , яка має назву «Правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення». Із змісту назви статті 72 КК можна зробити висновок , що мова йде про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

Частина п`ята статті 72 Кримінального кодексу України в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року була викладена в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення суду про залік досудового тримання під вартою.

В контексті зазначеного, виходячи із системного тлумачення положень ст.72 ч.5 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення засудженим злочинів та ч.4 ст.374 КПК України, слід наголосити на тому, що, не дивлячись на те, що попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа відбуває його ще до вироку у справі, проте фактично воно означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства і за характером обмежень, покладених на особу, прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання.

Тому логічним є рішення законодавця зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, і вважати, що особа вже відбула частину покарання.

Якщо зарахування попереднього ув`язнення здійснюється за допомогою співвідношення, вказаного у ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII, то відповідно в строк відбування покарання він зараховується також.

Неврахуванням цього строку в фактично відбутий строк покарання для визначення набуття формального права для застосування ст. 81 КК України, не відповідало б загальним засадам призначення покарання та порядку зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення.

Колегія суддів, зазначає, що неврахування цього строку суперечило б самій ідеології Закону та одному із основних завдань його прийняття, яким є сприяння відновленню прав і законних інтересів, засуджених до позбавлення волі, права яких були обмежені під час утримання під вартою .

Таким чином, при вирахуванні відбутої частини строку покарання для застосування положень статті 81 КК України (умовно-дострокове звільнення) правильно зараховано строк попереднього ув`язнення за правилами статті 72 ч.5 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Прокурор ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду не підтримав подану ним апеляційну скаргу у тій частині, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. У той же час слід зазначити, що з наведеного вище вбачається, що засуджений з часу прибуття в Державну установу «Полтавська виправна колонія №64» працює, стягнень не має, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та дотримання правил трудового розпорядку і за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, характеризується позитивно Державною установою "Полтавська виправна колонія(№ 64)" та отримав професію «Токар».

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи прокурора є необгрунтованими через це апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2019 щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4