Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-в/641/416/2019 Справа №641/9331/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю секретаря ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Управління міжнародної правової допомогти Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання заступника начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Управління міжнародної правової допомогти Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи його тим, що 03.10.2019 наказом Міністерства юстиції України № 3080/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, статті 2 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 18.03.2019 за № 06-33470/19. ОСОБА_5 засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Волгограда від 14.05.2018 року до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 228, ч. 3 ст. 30, п. а,б ч. 3 ст. 228.1 (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів в значному розмірі, замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет» групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_5 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 19 УФСВП Росії по Волгоградській області»; початок строку 08.12.2017, кінець відбуття строку покарання 07.06.2025. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні:
АДРЕСА_1 .
Таким чином, заступник начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Управління міжнародної правової допомогти Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 просила визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком Дзержинського районного суду м. Волгограда від 14.05.2018 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 згідно з Кримінальним кодексом України.
Прокурор в судовому засіданні вважав можливим клопотання задовольнити та привести вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_5 , призначивши йому покарання у виді: згідно ч.1 ст. 309 КК України у вигляді 1,6 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Представник Міністерства юстиції України в судове зсідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України, зокрема, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Волгограда від 14.05.2018 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 228, ч. 3 ст. 30, п. а,б ч. 3 ст. 228.1 КК РФ (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів в значному розмірі, замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет» групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з відбуванням в виправній колонії суворого режиму. Строк покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з 08.12.2017. Зарахувати в строк покарання час тримання ОСОБА_5 під вартою з 08.12.2017 по 13.05.2017. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 залишити без змін тримання під вартою. Вирок суду набрав законної сили 05.06.2018 згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили.
Засуджений є громадянином України, останнє місце проживання та реєстрації в Україні: АДРЕСА_1 , згідно з паспортом громадянина України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» 1983 р., компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положенням ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є громадянином України, вирок Російської Федерації, яким він засуджений набрав законної сили, строк який має відбувати засуджений складає більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, злочин, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином відповідно до законодавства України, а тому суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Кримінальним кодексом України визначена стаття, якою передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним.

ОСОБА_5 висловив бажання бути переданим в Україну, був ознайомлений з положеннями національного законодавства та наслідками пов`язаними з його передачею для відбування покарання на територію України, що підтверджується його письмовою заявою.
ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 228, ч. 3 ст. 30, п. а,б ч. 3 ст. 228.1 КК РФ (незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів в значному розмірі, замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет» групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_5 призначено покарання за незакінчений злочин, відповідно до ч. 2
ст. 69 КК РФ, шляхом часткового складання призначених покарань.
Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України, дії засудженого ОСОБА_5 мали бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України.

Стаття 309 ч.1 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Стаття 15 КК України замах на злочин. Частина 2 статті 15 КК України закріплює, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Стаття 307 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Частина 2 статті 307 КК України передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.
Стаття 70 КК України призначення покарання за сукупністю злочинів. Частина 1 статті 70 КК України закріплює, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури заміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання. За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковим жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

Згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, у відповідності із законодавством України, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за:

-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

-ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_5 призначити 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Пункт 2 частини 4 статті 610 КПК України закріплює, що якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Також, не підлягає застосуванню покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки не передбачено законодавством РФ та не було призначено вироком Дзержинського районного суду м. Волгограда від 14.05.2018 рокувідносно ОСОБА_5 .
Так, у відповідності із законодавством України та з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за:

-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

-ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_5 призначити 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Виходячи з наведеного вище, клопотання про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Волгограда від 14.05.2018 року відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст. 602, 610 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Управління міжнародної правової допомогти Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Волгограда від 14.05.2018 року, яким ОСОБА_5 визнано винним за ч. ч. 1 ст. 228, ч. 3 ст. 30, п. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців - привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_5 вважати засудженим за:

-ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

-ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбування призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 7 (сім) років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 14 травня 2018 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання період знаходження ОСОБА_5 під вартою з 08 грудня 2017 року по 13 травня 2018 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя- ОСОБА_1