справа №619/2800/17
провадження №1-кп/619/64/19
ВИРОК
01 жовтня 2019 року
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, ФО-П, має на утриманні синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично порживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.204, ч.2 ст.204 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_6
захисник - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_3 .
Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що, будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець, з 11.12.1998, який перебуває на обліку Слобожанській ОДПІ ГУ ДФС у Харківський області, всупереч вимог п.1.1, п.1.6 п.1 Правил обов`язкової сертифікації нафти та нафтопродуктів, затверджених Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №19 від 16.01.1997, Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Наказом Кабінета Міністрів України №1442 від 20 грудня 1997, Постанови КМУ «Про затвердження переліків підприємств з усіма стадіями технологічного процесу з виготовлення нафтопродуктів, що мають право виробляти бензини моторні сумішеві із вмістом етил-трет-бутилового ефіру або з добавками на основі біоетанолу» №1375 від 05.12.2007, маючи умисел на незаконне виготовлення підакцизних товарів, бензину та дизельного пального, для їх подальшого збуту, з метою отримання неконтрольованого державою доходу упродовж 2016 року (точної дати та часу слідством не встановлено) по 16.02.2017 у пристосованому для незаконного (нелегального) виробництва бензину та дизельного пального комплексі, складі нафтопродуктів, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх застання, тобто діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом відкриття підпільного цеху з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво, здійснював незаконне виготовлення бензину та дизельного пального, шляхом змішування в орендованих металевих ємностях різних рідин, які включають до свого складу етиловий спирт, вуглеводні бензинової фракції, N-металіну (ММА), метилтретбутиловий ефір (МТБЕ) та інше, які в подальшому зберігав з метою збуту та збував.
Так, ОСОБА_3 з метою здійснення незаконної діяльності з виготовлення бензину та дизельного пального, для їх подальшого зберігання з метою збуту та отримання неконтрольованого державою доходу фактично використовував в період з 2016 року (точну дату та час слідством не встановлено) по 16.02.2017 комплекс, склад нафтопродуктів, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та авто-заправну станцію за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 , відкривши за адресою: АДРЕСА_2 підпільний цех, у своїй незаконній діяльності з виготовлення бензину та дизельного пального, шляхом змішування в орендованих металевих ємностях використовував різні рідини, які включають до свого складу етиловий спирт, вуглеводні бензинової фракції, N- металіну (ММА), метилтретбутиловий ефір (МТБЕ) та ін., які виявлені в ході проведення обшуку 19.09.2016 на території комплексу, складу нафтопродуктів за адресою: АДРЕСА_2 .
Так у ході проведення обшуку 19.09.2016 на території комплексу, складу нафтопродуктів за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться у користуванні ФОП ОСОБА_3 , виявлено та вилучено чотири резервуара об`ємом 60 м3 заповнені рідинами з нафтопродуктами.
Згідно висновків судової експертизи по дослідженню нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів та судово-товарознавчої експертизи №9923 від 23.12.2016, а також висновків комплексної судової експертизи по дослідженню нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів та судово-товарознавчої експертизи №9924/9928 від 23.12.2016, проведених Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. зас. проф. Бокаріуса, рідини в резервуарах об`ємом 60 м3 віднесені експертом до наступних товарних позицій за УКТЗЕД: 1) товарної підпозиції 2707 50 «інші суміші ароматичних вуглеводнів, з яких 65% об`ємних одиниць або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250°С за методом, визначеним згідно з АSТМ D 86», 2) товарної підпозиції 2710 12 «легкі дистиляти», являє собою легку - дистилятну фракцію, містить більш 70% вуглеводнів бензинової фракції, 10,6% етилового спирту 3,019% N-металіну (ММА), які можуть використовуватися в якості добавок антидетонаторів у автомобільних бензинах, при виготовлені даного зразку використовувалось змішування вуглеводневих фракцій з етиловим спиртом та ММА. Також виявлена рідина, яка являє собою органічну речовину - метилтретбутиловий ефір (МТБЕ) зі слідами вуглеводнів бензинової фракції С5-С10. МТБЕ може використовуватися для підвищення октанового числа бензину.
Також згідно висновків зазначеної експертизи судовим експертом визначені рідини, які являють собою суміш, переважно, ароматичних вуглеводнів - толуолу, ксилолів, етилбензолу, триметилбензолів, метилбензолів з домішками вуглеводнів бензинової фракції та суміш на основі спиртів (переважно етилового) з домішками ізобутилового спирту зі слідами вуглеводнів бензинової фракції, а також органічна речовина - метилтретбутиловий ефір зі слідами вуглеводнів бензинової фракції.
Продовжуючи свою злочинну діяльність за допомогою вищевказаного обладнання, тари, ємностей тощо, на території вище зазначеного комплексу ОСОБА_3 виготовив бензин та дизельне паливо, які були виявлені та вилучені 16.02.2017, в ході проведення обшуку комплексу, складу нафтопродуктів за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: резервуар з рідиною з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, ємністю 800 літрів, а також в ході проведення того ж дня обшуку на території АЗС, яка належить ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено: бензин А-95 у кількості 1401,68 л.; бензин А-95Е у кількості 620,98 л.; бензин А-92 у кількості 1 126,47 л.; бензин А-92Е у кількості 1 498,50 л., дизельне паливо у кількості 9106,68 л.;
Згідно висновку судово-хімічної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України №4-НП від 06.07.2017 вилучені рідини за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , являють собою світлі нафтопродукти - дизельне паливо та бензин, які не відповідають вимогам ДСТУ 4840-2007 та ДСТУ 4839-2007.
-проба «95 Євро» являє собою прозору рідину світло-жовтого кольору без механічних домішок та води з запахом нафтопродуктів, до складу якої входять аліфатичні вуглеводні, ароматичні сполуки, кисневмісні сполуки тощо. Проба «95 Євро» за показником «Об`ємна частка бензолу, об %» не відповідає вимогам ДСТУ 7687-2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»;
-проба «95» являє собою напівпрозору мутну рідину коричневого кольору з осадом коричневого кольору, без води, з запахом нафтопродуктів, до складу якої входять аліфатичні вуглеводні, ароматичні сполуки, кисневмісні сполуки тощо. Проба «95» за зовнішнім виглядом та за показниками «Об`ємна частка бензолу, об %», «Масова частка кисню %», «Масова частка сірки, мг/кг (мас%)» не відповідає вимогам ДСТУ 7687-2015 «Бензини автомобільні Свро. Технічні умови»;
-проба «92 Євро» являє собою напівпрозору рідину світло-коричневого кольору з осадом коричневого кольору, без води, з запахом нафтопродуктів, до складу якої входять аліфатичні вуглеводні, ароматичні сполуки, кисневмісні сполуки тощо. Проба «92 Євро» за зовнішнім виглядом та за показниками «Фракційний склад: При 70°С випаровується, об. %», «Об`ємна частка бензолу, об %», «Масова частка кисню %», «Масова частка сірки, мг/кг (мас%)»-не заповідає вимогам ДСТУ 7687-2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»;
-проба «92» являє собою напівпрозору мутну рідину коричневого кольору з осадом коричневого кольору, без води, з запахом нафтопродуктів, до складу якої входять аліфатичні вуглеводні, ароматичні сполуки, кисневмісні сполуки тощо. Проба «92» за зовнішнім виглядом та за показниками «Фракційний склад: При 70°С випаровується, об. %», «Фракційний склад: При 100° С випаровується, об. %», «Об`ємна частка бензолу, об %», «Об`ємна частка етанолу, об%», «Масова частка кисню %», «Масова частка сірки, мг/кг (мас%)» не відповідає вимогам ДСТУ 7687-2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови».
Таким чином, ОСОБА_3 , у період з 2016 року (точну дату та час слідством не встановлено) по 16.02.2017, організував підпільний цех з виготовлення бензину та дизельного паливо, за допомогою обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів, які з метою збуту зберігав за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та в подальшому збував їх.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 та ч. 2 ст. 204 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів та незаконне виготовлення підакцизних товарів шляхом відкриття підпільного цеху з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів.
Обвинувачений у судовому засіданні відмовився давати пояснення.
Відповідно до ст.63 Конституції особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
За змістом п.5 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право давати пояснення, показання з приводу обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.
Підстави для виправдання обвинуваченого, мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Внутрішнє переконання суду при оцінці доказів повинне ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності. При цьому не повинна мати місце наперед визначена упередженість, тенденційність при оцінці доказів, впевненість у винності особи, діям якої дається оцінка, безпідставне, необґрунтоване відкидання доказів, які свідчать про невинуватість особи.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Прокурор обґрунтовує пред`явлене обвинувачення такими доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:
-даними, що містяться на чотирьох оптичних дисках (т.1 а.с.139).
-даними протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу спостереження за місцем від 18.04.2016 (т.1 а.с.161-166);
-даними протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу спостереження за місцем від 18.04.2016 (т.1 а.с.167-171);
Зазначені вище докази суд вважає недопустимими, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 257 КПК України, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.
Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.
У вказаному рішенні «Раманаускас проти Литви» зазначено, що питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам;
-даними протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 03.04.2017, зі змісту якого вбачається, що у архіві господарської служби філії «Південна Залізниця» були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2017 сім дорожніх відомостей щодо транспортування та митного оформлення ТОВ «Укрхімсервіс» товарів, які були відвантажені на його адресу зі сторони АТ «Сібур-транс» (т.1 а.с. 140-160);
-висновком комплексної судової експертизи по дослідженню нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів та судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса за №9924/9928 від 23.12.2016. На дослідження надано 17 скляних ємностей (банок) та картонну коробку, в якій міститься 8 полімерних пляшок, які були вилучені згідно протоколів обшуку від 19.09.2016 по АДРЕСА_4 та по вул. Центральній, 3А в м. Дергачі Харківської області (т.1 а.с.194-214);
-квитанцією на суму 630,00 грн від 16.02.2017 ФРП ОСОБА_3 (т.2 а.с.71);
-протоколом огляду від 14.07.2017 складеним одноособово ст. слідчим ОСОБА_21 , яким встановлено, що відповівдно до АІС «Архів електронної звітності» в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2016 по 14.07.2017 зареєстровані виписані та отримані ФОП ОСОБА_3 податкові накладні (т.2 а.с. 91-130);
-фіксальним чеком №2934 на суму 107,50 грн від 14.01.2017 АЗС ФОП ОСОБА_3 (т.2 а.с. 131);
-даними про особу ОСОБА_3 (т.2 а.с. 132-140);
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 про те, що він купував бензин на АЗС біля кордону де саме не пам`ятає. Після заправки автомобіль зламався та він змушений був його ремонтувати, оскільки бензин був неякісний. На наступний день на СТО злили бензин з баку в 5-тилітрову канітру та знайомий на ім`я « ОСОБА_23 » віддав бензин в лабораторію на аналіз, результат він не знає;
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_24 про те, що він працював водієм у ФОП ОСОБА_3 на автомобілі «Рено», який належить ОСОБА_25 , перевозив рідину на прохання ОСОБА_3 один раз із заводу в с. Сонцедарівка і ще декілька разів на прохання інших клієнтів, яким надавав послуги на цьому автомобілі;
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 ;
-даними протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 03.04.2017, зі змісту якого вбачається, що у архіві господарської служби філії «Південна Залізниця» були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2017 сім дорожніх відомостей щодо транспортування та митного оформлення ТОВ «Укрхімсервіс» товарів, які були відвантажені на його адресу зі сторони АТ «Сібур-транс» (т.1 а.с. 140-160 ).
Щодо зазначених вище доказів суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст.9 КПК під час кримінального провадження прокурор, слідчий, працівник оперативного підрозділу правоохоронних органів зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України та вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватись закон, який суперечить цьому Кодексу.
Докази визнаються такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання й закріплення відбулося з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Отже, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.
Згідно з ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом такої загальної задаси кримінального провадження, як диспозитивність, що закріплена у ст.26 КПК України, суд у провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Отже, лише огляд місця події у невідкладних випадках може бути здійснено до внесення відомостей до реєстру та нормами КПК України визначена заборона на проведення досудового розслідування до внесення даних до ЄРДР, у тому числі і збирання доказів.
Зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що всі процесуальні рішення, які були прийняті до 28 серпня 2017 року відбулися поза межами цього кримінального провадження, тобто до внесення відомостей в ЄРДР, тому не можуть вважатися законними, та в силу ст. 86 КПК України, є недопустимими.
Крім того, суд зазначає, що обшук 19.09.2016 ст. слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_8 було здійснено на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто до постановлення ухвали слідчого судді і матеріали кримінального провадження не містять ухвалу слідчого судді постановлену за невідкладним зверненням прокурора, слідчого за погодженням із прокурором з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, як того вимагає ч.3 ст.233 КПК України, а згідно зі ст. 87 КПК докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими, що є грубим порушенням норм КПК України.
До того ж, як вбачається з доданого до обвинувального акту реєстру, ОСОБА_3 було повідомлено про підозру 27.07.2017, тоді як дані до ЄРДР внесені 28.08.2019 і тільки з цього числа прокурор набув своїх повноважень у цьому кримінальному провадженні, отже, повідомлення про підозру не було здійснено з дотриманням порядку, передбаченого КПК України, у зв`язку з чим на час пред`явлення підозри ОСОБА_3 не перебував в статусі підозрюваного, а відтак, і обвинувачення висунуто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури.
Вказані суттєві порушення, допущені під час досудового розслідування, суд розцінює як обмеження права ОСОБА_3 на на захист, істотне порушення прав людини і основоположних свобод, усунути які на стадії судового розгляду кримінального провадження неможливо.
До того ж, докази, надані стороною захисту підтверджують законність здійснення фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 підприємницької діяльності.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України(конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Отже, судом установлено, що із досліджених у судовому засіданні доказів, досудовим слідством та судовим розглядом не здобуто беззаперечних та переконливих доказів винуватості ОСОБА_3 у тому, що він незаконно зберігав з метою збуту та збував незаконно виготовлені підакцизні товари та незаконно виготовляв підакцизні товари шляхом відкриття підпільного цеху з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів, а обсяг пред`явленого їй обвинувачення не знайшов свого підтвердження, тому суд дійшов висновку про виправдання останнього в зв`язку з тим, що не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 204 та ч. 2 ст. 204 КК України та виправдати його.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1