Справа № 991/511/19
Провадження1-кс/991/782/19
У Х В А Л А
30 жовтня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого Антикорупційного суду надійшла скарга від ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій він посилається на те, що 23 вересня 2019 року ним була подана заява через сайт НАБУ про триваючі корупційні зловживання, втручання в документообіг суду та судових органів, перешкоджання перегляду за нововиявленими обставинами, підробленнями та ін. суддею Верховного Суду. Внаслідок таких дій, вважає, що йому заподіяно шкоду на 25 000000 (двадцять п?ять мільйонів) грн.

Просить встановити права потерпілого на негайну реєстрацію, короткого викладу обставин про корупцію. Зупинити правоохоронний бізнес і кругову поруку.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 надав пояснення аналогічні тим, які викладені у скарзі. Додатково пояснив, що відомості у його заві пов?язані із неправосудним рішенням ухваленого суддею Верховного Суду, підробку доказів, несвоєчасне надіслання судового рішення. Просив суд внести відомості по його заяві до ЄРДР.

Адвокат ОСОБА_4 також підтримав скаргу просив, її задовольнити.

Представник НАБУ у судове засідання не з?явився просив розглядати скаргу без їх участі. Подав письмові пояснення. У письмових поясненнях зазначено, що заява ОСОБА_3 від 23 вересня 2019 розглянута, інформація, яка б стосувалася підслідності НАБУ відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України не була виявлена у зв?язку із чим перенаправлено заяву до Державного Бюро Розслідування. Крім того, зазначили, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади», № 8 від 13.06.2007 р., судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Також у письмових поясненнях проінформовано слідчого суддю, що заява ОСОБА_3 від 23 вересня 2019 не містить достатніх об?єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення.

Просили суд відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя вислухавши ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , дослідивши скаргу та інші матеріали прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 при зверненні до суду з даною скаргою посилався на те, що він звернувся до НАБУ через її офіційний сайт із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (злочину) 23 вересня 2019 року, однак станом на момент подання даної скарги до суду, відомості по зазначеній заяві уповноваженими службовими особами НАБУ до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з чим скаржник просив про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно з Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» формування Реєстру розпочинається із внесення до нього слідчим, прокурором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених в заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ними самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим або прокурором до протоколу, який підписується заявником.

Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що подавав інформацію про вчинення кримінального правопорушення суддею Верховного Суду, через ухвалені нею рішення, бездіяльність тощо, що пов?язано із здійсненням судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Вбачається, що норми ст. 214 КПК України пов`язані з ч. 1 ст. 2 КК України, і тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають були критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи із змісту ст. 214 КПК України, необхідно зробити висновок, що після прийняття заяви, слідчий, прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за наявності інформації про вчинене кримінальне правопорушення (виключаючи відомості про дисциплінарний проступок, адміністративне правопорушення, які не вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань). Такий висновок підтверджується преамбулою до Наказу Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», де зазначено, що на виконання частини другої статті 214 та пункту 22 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, з метою забезпечення реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, що їх вчинили затверджено Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При дослідженні цієї скарги слідчий суддя бере до уваги також положення ст. 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка закріплює перелік дій, за які суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, серед них є істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків тощо.

Таким чином виконуючи вимоги ст. 214 КПК України уповноважений орган зобов?язаний реєструвати заяви, повідомлення саме про вчинене кримінальне правопорушення.

Посилання на неправомірні дії, незгода з процесуальним рішенням судді при розгляді справи самі по собі не можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст. 214 КПК України.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, зокрема, забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влада» зазначено, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, а також може бути приводом для їх дисциплінарної відповідальності, на підставі поданої скарги до Вищої ради правосуддя відповідно до ст. 107 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

Така позиція визначена і Консультативною радою європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

Крім цього ОСОБА_3 у скарзі просив зупинити правоохоронний бізнес і кругову поруку. Зазначена вимога не охоплюється повноваженнями суду та підставами звернення до слідчого судді у порядку визначеному ст. 303 КПК України.

Суд не може задовольнити вимогу про встановлення прав потерпілого на негайну реєстрацію. Така позицію слідчого судді пов?язана із тим, що відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Тобто повинно бути вчинене кримінальне правопорушення і об?єктивні обставини того, що цим правопорушенням заподіяно особі шкоду. Крім того із самої скарги не зовсім є зрозумілим, що просить ОСОБА_3 посилаючись на встановлення прав потерпілого і негайну реєстрацію.

З огляду на наведене, перевіривши матеріали скарги, дослідивши подану заяву про можливе вчинення кримінального правопорушення (злочину), вважаю, що подана заява про злочин (кримінальне правопорушення) не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення зазначеною у заяві особою кримінального правопорушення, а тому вважаю, що скарга є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1