КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2,

суддів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

секретаря - ОСОБА_5,

за участю:

адвоката, який діє в

інтересах заявника

ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою заявника в особі директора ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - ОСОБА_1, на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0004944 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 серпня 2019 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС першого СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8, погоджене прокурором відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_7, про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у банківській установі АТ «КІБ» ряду суб'єктів господарської діяльності, в рамках кримінального провадження №0004944.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 19 серпня 2019 року клопотання задоволено та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у банківській установі АТ «КІБ», в тому числі на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - рахунок №НОМЕР_1. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що вказані грошові кошти відповідають критеріям ст.98 КПК України та накладення арешту на майно необхідно з метою збереження речового доказу.

На вказану ухвалу слідчого судді заявник в особі директора ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає дану ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, у зв'язку з тим, що слідчим не доведено, відповідність грошових коштів ТОВ «ЛІГА-РОСТ» критеріям речових доказів, передбаченим ст.98 КПК України. Крім того, при накладенні арешту на майно суд не вказав яка конкретно сума коштів була незаконно отримана на банківський рахунок та не доведено незаконність такого надходження. Натомість у даного підприємства наявні як належні первинні документи щодо даної господарської операції, так і зареєстровані податкові накладні на адресу контрагента ТОВ «СК «Стройінвест», реєстрація яких податковими органами не зупинялася і не блокувалася. Зазначає, що грошові кошти отримані від законної господарської діяльності, та як видно з банківської виписки відсутні будь-які перерахування коштів на картки фізичних осіб або фізичними особами, та інші непрозорі операції з грошовими коштами. Також апелянт вважає, що грошові кошти на рахунку ТОВ «ЛІГА-РОСТ» не можуть бути предметом спеціальної чи іншої конфіскації, питання про розмір завданої саме вказаним підприємством можливої шкоди слідчим суддею взагалі не з'ясовувалося. При цьому, будь-кому з учасників, працівників чи керівників ТОВ «ЛІГА-РОСТ» про підозру не повідомлено, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19 серпня 2019 року в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ЛІГА-РОСТ».

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки ухвалу від постановлено без виклику власника майна, а про накладення арешту стало відомо 03.09.2019 року, після фактичної дати арешту рахунку та отримання копії ухвали від банку 03.09.2019 року.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- адвоката, який діє в інтересах заявника - ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що ухвалу постановлено без виклику представників ТОВ «ЛІГА-РОСТ», а про накладення арешту стало відомо 03.09.2019 року після отримання копії ухвали. З апеляційною скаргою представник заявника звернувся до суду 09.09.2019 року, направивши апеляційну скаргу поштовим зв'язком.

Тобто апеляційну скаргу подано в межах визначеного законом п'ятиденного строку, і таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв'язку з чим він поновленню не підлягає.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки представником ТОВ «ЛІГА-РОСТ» в частині накладення арешту на майно цього підприємства, то колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на це майно колегією суддів не вирішується.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, першим СВ РКП СУ ФР ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004944 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року задоволено клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004944 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у банківській установі АТ «КІБ» рядом суб'єктів господарської діяльності, в тому числі на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - рахунок №НОМЕР_1.

Разом з тим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що ТОВ «ЛІГА-РОСТ» має буд-яке відношення до кримінальних правопорушень, які розслідуються в рамках кримінального провадження №0004944. Будь-яких даних про оголошення підозри посадовим особам вказаних юридичних осіб в рамках даного кримінального провадження, матеріали клопотання не містять.

Крім того, жодних об'єктивних даних, які б підтверджували, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - рахунок №НОМЕР_1, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі належать до предметів, що були об'єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

На підставі викладених обставин, які вказують на необ'єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС першого СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8, погодженого прокурором відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_7, про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0004944 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України, в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у банківській установі АТ «КІБ» (МФО 322540) наступних суб'єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «ЛІГА-РОСТ» (ЄДРОПУ 42685302) - рахунок №НОМЕР_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника в особі директора ТОВ «ЛІГА-РОСТ» - ОСОБА_1, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 19 серпня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0004944 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України, в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у банківській установі АТ «КІБ» (МФО 322540) наступних суб'єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «ЛІГА-РОСТ» (ЄДРОПУ 42685302) - рахунок №НОМЕР_1, в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок грошових коштів, що надходять, повідомляючи в подальшому правоохоронні органи усно та письмово про суму коштів, що знаходяться на цих рахунках за запитом слідчого, на час його надання, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС першого СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8, погодженого прокурором відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_7, про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0004944 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України, в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у банківській установі АТ «КІБ» (МФО 322540) наступних суб'єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «ЛІГА-РОСТ» (ЄДРОПУ 42685302) - рахунок №НОМЕР_1, в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок грошових коштів, що надходять, повідомляючи в подальшому правоохоронні органи усно та письмово про суму коштів, що знаходяться на цих рахунках за запитом слідчого, на час його надання, відмовити.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 19 серпня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0004944 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11