ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/731/19 Номер провадження 11-кп/814/720/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника УВП ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава спільне подання адміністрації ДУ «Крюківська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду від 01 квітня 2019 року про задоволення подання адміністрації ДУ «Крюківська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року спільне подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія №29» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та заяву адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування додаткового покарання задоволено.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, зареєстрованого по адресі АДРЕСА_1 мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше працюючого на ПП « ОСОБА_11 »,
Засудженого:
03 травня 2017 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Звільнено умовно-достроково на 01 рік 08 місяців 13 днів від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року та звільнено від відбуття додаткової міри покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений відбув 1/2 строку основного покарання, довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини основного та додаткового покарання.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи ухвалу в частині умовно дострокового звільненнявід відбування основного покарання засудженого ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу в частині звільнення від відбуття додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від додаткової міри покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що суд необґрунтовано звільнив засудженого умовно-достроково від відбування додаткової міри покарання. Вказує, що судом не взято до уваги кваліфікацію злочину, наслідки якого виразилися у загибелі особи та не враховано що вік засудженого дає можливість працевлаштуватися на будь-яку іншу роботу, а не лише на роботу пов`язану з керуванням транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін; пояснення представника колонії, який при вирішенні апеляційної скарги послався на розсуд суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч.1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону, що потягло ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 та п. 2 ч. 3 вказаної норми закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Згідно з вимогами ч.3 ст.55 КК України при призначенні в якості додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на весь час відбування основного покарання, і крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року передбачено, що коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.
Виходячи з аналізу норм закону, у разі звільнення засудженого умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, строк додаткового покарання необхідно обчислювати з моменту фактичного звільнення від відбуття основного покарання, а не з дати закінчення строку покарання у виді позбавлення волі, визначеного вироком суду.
Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_7 вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року був засуджений за ч. 2 ст.286 КК України до покарання у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 3 роки.
Початок строку покарання 14 червня 2017 року.
Кінець строку покарання 14 грудня 2020 року.
Таким чином на момент звернення до суду із поданням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув частини строку покарання призначеного судом покарання і підпадає під дію ст. 81 КК України.
25 березня 2019 року Державна установа «Крюківська виправна колонія №29» направила подання до Полтавського районного суду Полтавської області про умовно дострокове звільнення,згідно ст. 81 КК України, засудженого ОСОБА_7 невідбуту частину строку покарання із залишенням додаткової міри покарання.
29 березня 2019 року адвокатом ОСОБА_10 подано заяву, в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування додаткового покарання.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року засудженого ОСОБА_7 було звільнено умовно-достроково на 01 рік 08 місяців 13 днів від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року та звільнено від відбуття додаткової міри покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Суд задовольняючи подану адвокатом ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 заяву про звільнення від відбування додаткового покарання виходив з того, що засуджений відбув 1/2 строку основного покарання, за час утримання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» прибув 07 вересня 2017 року. За період відбування стягнень не мав, порушень режиму відбування покарання не допускав. За дотримання встановлених правил поведінки та розпорядку дня, а також за виконання покладених обов`язків має 4 заохочення. Працевлаштований робітником молочно - товарної ферми виробництва установи. Має виконавчий лист на загальну суму 6 284,79 грн., з них 2527,61 грн. відшкодовано шляхом відрахувань із заробітної плати. Начальником відділення СПС та психологом установи засуджений характеризувався виключно з позитивної сторони як особа, яка довела своє виправлення. 20 березня 2019 року на засіданні комісії ДУ «Крюковська виправна колонія ( № 19 )» прийнято рішення про направлення до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого гр. ОСОБА_7 .
Також, судом враховано, що єдиним джерелом доходу засудженого, яким він заробляв на життя є керування транспортними засобами, він одружений та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то у разі звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання, останній матиме змогу працевлаштуватися та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню неповнолітнього сина та забезпечувати родину, що виключатиме в подальшому вчинення ним кримінальних правопорушень.
Вказані висновки колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою приписи частини 3 статті 55 КК України.
Так, за змістом вказаної норми при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і , крім цього , на строк , встановлений вироком суду , що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Отже, в даному випадку строк відбування додаткового покарання застосованого щодо засудженого ОСОБА_7 вироком Якимівського районного суду Запорізької від 03 травня 2017 року буде обчислюватися з моменту його умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання, що на даний момент не відбулось.
Посилання суду першої інстанції як на підставу звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання на положення п.1 ч.3 ст.81 КК України є незаконним і суперечить приписам ч.3 статті 55 КК України.
Також при винесенні ухвали Полтавським районним судом взято до уваги те що, засуджений належним чином забезпечував сім`ю лише за рахунок керування транспортним засобом, тому повернувши йому право керувати транспортним засобом, останній матиме можливість забезпечити свою родину, та виключить в подальшому вчинення ним кримінальне правопорушення. Однак, дане твердження є хибне, оскільки засуджений має вищу освіту, тому за рахунок освіти та віку він має змогу вибрати гідну роботу, яка належним чином забезпечить утримання родини та виключить можливість ним вчиняти злочини та виключить такі трагічні наслідки через водіння транспортним засобом.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 на момент постановлення судом першої інстанції рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання не відбув половину його строку, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала судді частковому скасуванню в частині звільнення від відбування додаткового покарання скасуванню із постановленням нової ухвали, якою в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від додаткової міри покарання скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, призначеного вироком Якимівським районним суду Запорізької області від 03 травня 2017 року відмовити.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4