ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 658/1890/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/380/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 cт.185 КК України
У Х В А Л А
іменем України

21 травня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №000593 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 січня 2019 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкум. Каховка Херсонської області, громадянку України, адреса реєстраційного обліку: АДРЕСА_1 (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ), раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні ч.1 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.

в с т а н о в и л а:

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що вона 27 березня 2018 року приблизно о 15.00 год., перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, таємно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала планшетний ПК марки ERGO TAB B 700, вартістю 900 грн., чим спричинила власнику майна потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що висновок суду про недоведеність того, що викрадене майно належить потерпілій, є необґрунтованим. Указує, що показаннями свідка ОСОБА_11 підтверджено факт консультування ОСОБА_7 з приводу покупки планшета, потерпіла оформила покупку у іншого консультанта, проте гарантійний талон на планшет в день покупки не оформлювався, який був заповнив пізніше. Також він повідомив, що обвинувачена ОСОБА_10 заходила до магазину та питала, який планшет обрала її мати, про її чоловіка ОСОБА_12 нічого не повідомив. Суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що потерпіла ОСОБА_7 при ній в магазині придбала планшет, а пізніше дізналась від неї про крадіжку планшета саме дочкою потерпілої. Крім того, судом не прийнято до уваги те, що свідок ОСОБА_12 та обвинувачена ОСОБА_10 не заперечували факт перебування планшета у користуванні ОСОБА_7 .. Поза увагою суду залишилися показання обвинуваченої ОСОБА_10 щодо обставин придбання планшета саме нею та її чоловіком, які є суперечливими. Просить повторно дослідити обставини, які було досліджено судом першої інстанції, скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Під час апеляційного розгляду відповідно до ч.1 ст.403 КПК України представник потерпілої ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 відмовилася від своєї апеляційної скарги за згодою потерпілої ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційних вимог прокурора зі змінами, доводи потерпілої ОСОБА_7 та її представника захисник ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи захисника ОСОБА_9 та обвинувачено ОСОБА_10 , які вважали апеляційну скаргу прокурора такою, що має бути залишена без задоволення, просили вирок залишити без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ґрунтується на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про винуватість чи невинуватість підсудного у вчиненні злочину достовірно випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку мають бути проаналізовані й оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які підтверджують висновки суду.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993р., № 12 від 03.12.1997р., № 6 від 30.05.2008р., - у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Однак зазначених вимог закону при повторному розгляді справи судом першої інстанції дотримано не було.

Виправдовуючи ОСОБА_10 за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в якому вона обвинувачується, суд першої інстанції, перерахувавши всі зібрані докази у вказаному кримінальному провадженні, надав їм вибіркову оцінку та побудував виправдувальний вирок виключно на запереченнях самої обвинуваченої проти пред`явленого їй обсягу обвинувачення, а також відсутності документального підтвердження потерпілою ОСОБА_7 належності їй майна, що є предметом злочину. При цьому під час співставлення та аналізу показаній обвинуваченої, потерпілої, свідків як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, суд допустив очевидні суперечності у своїх висновках при оцінці зібраних доказів.

Відкидаючи докази обвинувачення, суд першої інстанції належним чином не мотивував свого рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення в їх сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо фактичних обставин події, винності чи невинності обвинуваченої у пред`явленому обвинуваченні, достовірності чи недостовірності, допустимості чи недопустимості, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази й відкинув інші, яким не дав однозначної оцінки в їх сукупності, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення та їх вибірковою оцінкою, які визнав неналежними та недопустимими.

При цьому, розкриваючи зміст доказів, суд не зазначив, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, що є неприпустимим.

Суд у вироку має зазначити джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються.

Як убачається зі змісту вироку та матеріалів провадження, судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні.

Обґрунтовуючи свій висновок про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , суд взяв за основу показання обвинуваченої про те, що в грудні 2018 року її чоловік ОСОБА_12 за їх спільні гроші придбав планшет в магазині «Фактор» для їхньої доньки, який міг зберігатися у кімнаті її матері - потерпілої ОСОБА_7 , оскільки її донька переважно перебувала в її кімнаті. В березні 2018 року вона здала планшет до ломбарду.

На підтвердження цих обставини суд послався на показання свідка ОСОБА_12 , який перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 , який пояснив, що особисто придбав для дитини планшет, але жодних доказів про придбання планшета, він не має. Не заперечував той факт, що планшет перебував у потерпілої ОСОБА_7 , оскільки був придбаний для доньки, якою займалася ОСОБА_7 .

Водночас, суд вказав, що критично оцінює показання вказаного свідка, який перебуває в неприязних відносинах з потерпілою і є членом сім`ї ОСОБА_10 , а отже зацікавлений у результатах розгляду справи на користь обвинуваченої.

Також суд зазначив, що потерпіла ОСОБА_7 показала, що на момент вчинення відносно неї неправомірних діянь, вона проживала в одній квартирі разом із дочкою ОСОБА_10 , її дітьми та чоловіком ОСОБА_12 .. Рішенням суду визначений порядок користування указаним житлом. Протягом тривалого часу ОСОБА_12 та обвинувачена ОСОБА_10 вчинювали крадіжки її майна, били. Наприкінці грудня 2017 року вона придбала в магазині «Фактор» планшет. Його їй показав працівник магазину ОСОБА_14 . При купівлі планшету була присутня ОСОБА_15 . Планшет придбавала для себе, ним гралася онучка старша дитина обвинуваченої. Планшет зберігала вдома, має паспорт на це майно, записи в якому зробила самостійно. Документи, які підтверджують оплату товару, не збереглися. В один з днів в березні 2018 року обвинувачена ОСОБА_10 зайшла в її кімнату, та, відволікши її увагу меншою дитиною, взяла планшет, сховала його під одягом та вийшла. Через незначний час після цього вона виявила зникнення планшету та зрозуміла, що ОСОБА_10 понесла його в ломбард. Після цього вибігла з будинку та побачила обвинувачену ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_12 .. На її питання: «Де планшет?», ОСОБА_10 повідомила, що здала його в ломбард, а коли одержить «дитячі» гроші, поверне.
Свідок ОСОБА_11 показав, що він працює продавцем-консультантом в магазині «Фактор». Перед новим 2018 роком протягом двох тижнів до магазину декілька разів заходила потерпіла ОСОБА_7 , він консультувалася її з приводу придбання планшету для онучки, радив їй певні моделі. Одного дня ОСОБА_7 визначилася з товаром, тому він покликав іншого продавця та той взяв планшет з вітрини. З великою вірогідністю в цей раз потерпіла придбала планшет, проте не впевнений в цьому, оскільки процедуру купівлі-продажу не оформлював. Також приходила донька потерпілої ОСОБА_10 (обвинувачена) та інтересувалася, який ОСОБА_7 вибрала планшет. Орієнтовно в березні 2018 року до магазину знову прийшла потерпіла та за її проханням в книжці від планшету він зробив записи про прізвище покупця, дату продажу, вартість моделі, поставив відбиток печатки. При цьому перевірив в електронній базі, що 19 грудня 2017 року магазином був проданий планшет такої ж самої марки та моделі на суму 1270 грн. Відомостей про покупця в базі відсутні.
Свідок ОСОБА_13 показала, що потерпіла ОСОБА_7 є її подругою. 19 грудня 2017 року потерпіла прийшла в обід до неї на роботу та попросила допомогти придбати планшет для онучки. Вони пішли до магазину «Фактор», де серед запропонованих помічником продавця варіантів вибрали один. Помічник продавця передав планшет касиру і потерпіла пішла розплачуватися. Орієнтовно планшет коштував 1 200 1 300 грн. Одного дня весною потерпіла прийшла до неї на роботу з коробкою від планшета, яка була в розпачі й сльозах, та повідомила, що планшет зник, в цьому вона підозрює свою дочку ОСОБА_10 ..
Зазначені вище докази, зокрема, показання обвинуваченої ОСОБА_10 , суд визнав належними та достовірними доказами, а показання потерпілої ОСОБА_7 , не прийняв до уваги, пославшись на те,що під час досудового розслідування не здобуто безперечних доказів того, що планшет, у крадіжці якого обвинувачується ОСОБА_10 , належав на праві власності потерпілій.
Також суд відкинув показання свідка ОСОБА_11 , пославшись на те, що він не впевнений, що планшет придбала саме ОСОБА_7 , а документи на цей товар він заповнював через декілька місяців після його продажу магазином. У зв`язку із чим, суд відкинув докази, які встановлюють особу на підставі протоколу про пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
При цьому суд указав, що показання свідка ОСОБА_13 детально підтверджують показання потерпілої ОСОБА_7 в частині обставин купівлі планшету (дати придбання, вартості та моделі, номіналу купюр, якими потерпіла розрахувалася за майно), проте суперечать іншим доказам щодо обставин виявлення крадіжки. Зокрема, злочин, згідно з обвинуваченням, скоєно приблизно о 15 год., повідомлення про його вчинення надійшло до Каховського ВП о 16.45 год. Згідно з показаннями свідка, її робочий день триває до 13.30 год., потерпіла прийшла до неї на роботу в розпачі та сльозах і повідомила про зникнення планшету. На підставі розбіжностей встановленого часу вчинення злочину та повідомлення потерпілої про крадіжку майна свідкові, суд критично ставиться до показаній свідка ОСОБА_13 ..
Надаючи перевагу показанням обвинуваченої ОСОБА_10 про її невинуватість, суд не звернув уваги на те, що її пояснення та свідка ОСОБА_12 щодо обставини, за яких вона придбала та користувалася планшетом, суперечать зібраним та дослідженим у провадженні доказам, зокрема, фактичним даним, що містяться у показаннях потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 щодо обставин, за яких потерпіла придбала планшет.
При цьому суд не навів переконливих мотивів, з яких він визнав ці докази обвинувачення неналежними та недостовірними, чим поставив під сумнів свій висновок про невинуватість ОСОБА_10 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

Передусім, судом однобічно досліджені та не отримали належної оцінки показання обвинуваченої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 на підтвердження її версії події. Під час допиту у судовому засіданні вона спочатку показала, що планшет придбано її чоловіком ОСОБА_12 за їх спільні кошти, а потім за її кошти, про що надала виписку руху коштів з її банківського рахунку та заяву, в якій зазначено, що планшет було придбано за її кошти.

Проте у вироку не зазначено, які саме показання обвинуваченої ОСОБА_10 щодо права власності на планшет, суд визнав достовірними, як такі, що відповідають дійсності.

Отже, показання обвинуваченої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 щодо обставин, за яких ОСОБА_10 придбала планшет, є суперечливими та не отримали належної оцінки у вироку.
Усупереч вимогам ст.94, 370 КПК України судом не дано належної оцінки доказам обвинувачення в їх сукупності та взаємозв`язку, у вироку не відображено, на підставі яких доказів за відсутності у ОСОБА_10 належного підтвердження придбання планшета, зроблено висновок про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в якому вона обвинувачується.

Судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що факт наявність планшета у потерпілої ОСОБА_7 , ні обвинуваченою ОСОБА_10 , ні свідком ОСОБА_12 не заперечувався.

Також судом однобічно досліджені та не отримали належної оцінки показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 (потерпіла) дійсно придбала планшет, саме її консультував свідок ОСОБА_16 щодо вибору моделі планшета, на прохання потерпілої в технічній книжці придбаного планшету вніс записи про придбання вказаного товару. Свідок ОСОБА_13 була з потерпілою під час придбання планшета у магазині «Фактор» та повідомила вартість майна, яке придбала ОСОБА_7 , у якої була коробка від планшету та з якою до неї прийшла потерпіла після виявлення крадіжки вказаного майна.
Зазначені докази обвинувачення фактично були проігноровані судом, що є незрозумілим, який прийняв до уваги лише версію події сторони захисту, яка є суперечливою та сумнівною, та фактично вдався до встановлення факту відсутності у потерпілої права власності на планшет.
Суд взагалі не звернув уваги на те, що наведені докази обвинувачення не підтверджують позицію сторони захисту про невинуватість ОСОБА_10 у крадіжці майна потерпілої.

Так, показання обвинуваченої ОСОБА_10 про придбання планшету жодним чином не підтверджені і підстави її розпорядження вказаним майном, судом не встановлені.
Свідок ОСОБА_11 , який є продавцем консультантом у магазині «Фактор» не підтвердив будь-яких фактів звернення обвинуваченої ОСОБА_10 чи її чоловіка ОСОБА_12 до вказаного магазину з приводу придбання планшета. Будь-якими іншими особами не підтверджено покупку планшета ні обвинуваченою, ні її чоловіком.
Крім того, всупереч вимогам ст.411 КПК України суд першої інстанції зазначаючи, що показання свідка ОСОБА_13 детально підтверджують показання потерпілої щодо обставин купівлі нею планшету, водночас не приймає їх до уваги через те, що свідком не підтверджено час виявлення його крадіжки потерпілою.
Так, зазначаючи, що робочий день свідка ОСОБА_13 триває до 13.30 год., злочин вчинено близько 15.00 год, про що о 16.45 повідомлено органи поліції, суд першої інстанції взагалі не вмотивував висновок в цій частині, зокрема, не звернув уваги на те, що свідок ОСОБА_13 не вказувала на те, що закінчила роботу саме о 13.30 год. та не могла спілкуватись з потерпілою саме після виявлення нею зникнення планшета.
Відкидаючи зазначені вище докази обвинувачення, суд послався на те, що вони є неналежними та недостовірними, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
На думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції є передчасним та невмотивованим.

Колегія суддів зауважує, що мотиви, з яких суд визнав зазначені докази неналежними та недостовірними, не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, суд першої інстанції не навів переконливих мотивів, з яких він визнав показання обвинуваченої ОСОБА_10 достовірними та достатніми на підтвердження свого висновку про її невинуватість, і якими доказами вони підтверджуються, і не навів переконливих суджень на його обгрунтування.

У зв`язку з чим, висновки суду з приводу неналежності, недостовірності та недостатності зазначених вище доказів обвинувачення, не грунтуються на матеріалах кримінального провадження та є припущенням суду.

Незважаючи на наявність суперечливих фактичних даних щодо обставин події, наданих сторонами обвинувачення та захисту, які мають значення для правильного вирішення справи, суд ці суперечності не усунув та не дав їм однозначної оцінки в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення, чим поставів під сумнів невинність виправданої, що є недопустимим.

Тобто, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів та встановлених обставин події, викладені у вироку, не містять точних і категоричних суджень та є суперечливими, які ставлять під сумнів висновки суду з приводу належності чи неналежності, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, про що правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора. Тому висновок про те, що докази обвинувачення є недостовірними та недостатніми, є сумнівним і його не можна визнати обґрунтованим.

З огляду на це, висновок суду про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , та її виправдання, є передчасним на ґрунтується на припущеннях, оскільки такий висновок суду зроблений без належної перевірки всіх обставин кримінального провадження і оцінки всієї сукупності доказів, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду, які вказують на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питань, чи дійсно вказана особа вчинила злочин, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, чим було допущено порушення вимог ст.370, 374 КПК України.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку щодо ОСОБА_10 ..

Згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та порушив загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України, а саме: законність; змагальність сторін та свобода в подані ними своїх доказів і доведені перед судом їх переконливості, які відповідно до ч.6 ст.9 КПК Україниперешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_10 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції згідно зі ст.ст.410, 411, ч.1 ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України, що виключає можливість ухвалення нового вироку апеляційним судом, як про це ставить питання прокурором в апеляційній скарзі.
Інші доводи сторони обвинувачення, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установленихобставин, постановити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

Зважаючи на доводи прокурора та заявлені ним вимоги, апеляційна скарга прокурора зі змінами має бути задоволена частково.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 409, 410, 411, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скарги прокурора зі змінами задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23 січня 2019 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2