ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1405/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2380/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 20 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18 серпня 2019 року.

Органами досудового розслідування вищевказана особа обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвала Московського районного суду м.Харкова вмотивована тим, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду та правоохоронних органів, що може негативно вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, чинити тиск на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування чи правосуддя, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, проживає з батьком який має захворювання та потребує догляду. Вважає, що суд необґрунтовано не застосував до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, наприклад домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Свою апеляційну скаргу обвинувачений обґрунтовує тим, що він був офіційно працевлаштований; має постійне місце мешкання де характеризується позитивно ; мешкає разом з хворим батьком та допомагає матері, яка мешкає окремо; після скоєння злочину викликав поліцію і два тижні знаходився за місцем мешкання, не уникаючи слідства.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає , що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 раніше дев`ять разів судимий за скоєння тяжких корисливих злочинів (крадіжки, грабежі, угони). Такі дані про особу обвинуваченого беззаперечно свідчать, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_6 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на потерпілого, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.
До апеляцій не додано доказів того , що обвинувачений до затримання офіційно працював ; доказів проживання ОСОБА_6 разом з батьком, який хворіє та потребує піклування; даних які позитивно характеризують особу. Крім того вказане, не свідчать, що сімейні зв`язки утримують ОСОБА_6 від систематичного скоєння злочинів з 2002 року. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою суду не надано.
Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а сааме : тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам , передбаченим ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 20 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді