Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 червня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000372 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000372 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, де проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого: 15.03.2006 року Стрийським районним судом Львівської області за ст.ст.186 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України на чотири роки позбавлення волі, згідно постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, на підставі ст.82 КК України, замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі 1 рік 10 місяців 23 дні;звільненого 26.07.2007 року на підставі постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2007 року, умовно-достроково на 1 рік 20 днів; 03.08.2010 року Стрийським міським судом Львівської області за ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.1, 358 ч.3, 70 КК України на один рік позбавлення волі; звільненого 01.07.2011 р. по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 306 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця м.Стрий Львівської області, де проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Луцьк Волинської області, де проживає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 306 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Луцька, де проживає за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
31.05.2005 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; 11.01.2008 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 187, ч.1 ст.309, ст.70 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі із конфіскацією належного його на праві власності майна; звільненого 04.10.2013 року на підставі постанови Дрогобицького міського суду Львівської області від 26.09.2013 року, умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 7 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 306 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості від 04 березня 2019 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки одинадцять місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.311 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки вісім місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.313 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки дев`ять місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки десять місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації належного н праві приватної власності майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.
Цим же вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 04 березня 2019 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_15 та обвинуваченим
ОСОБА_16 визнано винним та засуджено:
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 КК України із застосуванням ст..69 КК України на шість років десять місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст..69 КК України на шість років одинадцять місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.311 КК України на шість років вісім місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.313 КК України на шість років сім місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України на шість років дев`ять місяців позбавлення волі з конфіскації належного на праві приватної власності майна;
на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією належного на праві власності майна.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 31 травня 2014 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін його перебування під вартою з 31 травня 2014 року по 14 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено із цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання та покладено на нього обов`язки: з`являтись за викликом до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Цим же вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 04 березня 2019 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_9 .
ОСОБА_9 визнано винним та засуджено:
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки десять місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки одинадцять місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.311 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки вісім місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.313 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки сім місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України із застосуванням ст..69 КК України на чотири роки дев`ять місяців позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_9 покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації належного на праві приватної власності майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.
Цим же вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 04 березня 2019 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 визнано винним та засуджено:
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 КК України із застосуванням ст..69 КК України на шість років десять місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.2 ст.307 КК України на шість років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст..69 КК України на шість років одинадцять місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.311 КК України на шість років дев`ять місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.313 КК України на шість років сім місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна;
-за ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскації належного на праві приватної власності майна;
на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією належного на праві власності майна.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2008 року - 28 днів позбавлення волі з конфіскацією належного на праві приватної власності майна, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років двадцять вісім днів з конфіскацією належного на праві приватної власності майна.
Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з 31 травня 2014 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання термін перебування його під вартою з 31 травня 2014 року по 14 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній - особисте зобов`язання.
Судом стягнуто з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в дохід держави по 1921с грн.. 07 коп. з кожного витрат за проведення судових фізико-хімічних експертиз.
Вироком вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд, ухвалюючи зазначений вирок, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема зазначив, що з обвинувального акту у даному провадженні вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення в складі організованої групи з ОСОБА_5 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.
При цьому, зазначені угоди були затверджені без дослідження відповідних доказів, перевірки матеріалів, допиту свідків, фактично вирок побудований лише на беззаперечному визнанні винуватості вказаних осіб. Апелянт зазначив, що оскаржуваний вирок стосується також його прав, свобод та інтересів, оскільки суд встановив винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів у складі організованої групи з ОСОБА_5 , чим, на переконання обвинуваченого, порушено презумпцію невинуватості.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_15 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_4 , який просив закрити апеляційне провадження, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , Бедржицького, які просили залишити вирок без змін, захисників-адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , які також вказали на законність вироку і безпідставність апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 покликався на те, що суд першої інстанції, затвердивши угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 відповідно, порушив його законні права та принцип презумпції невинуватості, оскільки була встановлена винуватість вказаних осіб у вчиненні інкримінованих їм злочинів у складі організованої групи з ОСОБА_5 , матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ці покликання обвинуваченого позбавлені підстав.

Зокрема, ні угоди про визнання винуватості, ні оскаржуваний вирок, не вказано прізвище обвинуваченого ОСОБА_5 , та відсутні інші будь-які відомості, які б дали змогу ідентифікувати його особу.

При цьому, згідно вимог ч.4 ст.399 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Так, ОСОБА_5 оскаржив даний вирок з підстав, не передбачених вказаною нормою закону. Більш того, він не є стороною у даному кримінальному провадженні та, як встановлено колегією суддів, його права та законні інтереси при ухваленні даного вироку порушені не були.

Згідно правових позицій, які містить висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування норм права у справі №569/17036/18, якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді - після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Зокрема, цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим кримінальний процесуальний кодекс визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 цього Кодексу.

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к).

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_19 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 394, 399, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000372 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 закрити.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 - у той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3