Провадження № 11-кп/4820/216/19
Справа № 688/3026/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 09 травня 2018 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ізяславського районного суду від 03 січня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Ізяславського районного суду від 03 січня 2019 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з освітою середньою спеціальною, не одружену, працюючу медичною сестрою Шепетівської центральної районної лікарні, раніше не судиму, -
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати із дня постановлення вироку - 03 січня 2019 року.
Зараховано у строк відбутого покарання період попереднього ув`язнення з 09 травня 2018 року по 02 січня 2019 року включно.
До набрання вироком законної сили залишено обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, 09 травня 2018 року близько 01 год. , будучи за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_2 та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 вчинила вбивство свого співмешканця ОСОБА_10 за наступних обставин.
Близько 01 год. 09 травня 2018 року за місцем свого помешкання, діючи з мотивів особистої неприязні та образи за моральні приниження, під час сварки із ОСОБА_10 обвинувачена зайшла у приміщення кухні, де на підвіконнику взяла кухонний ніж, після чого повернулася у гостеву кімнату, де на дивані знаходився ОСОБА_10 у лежачому положенні на спині. З метою реалізації раптово виниклого умислу на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх тяжкі наслідки, діючи умисно, тримаючи ніж у лівій руці, ОСОБА_9 нанесла вказаним ножем два удари по тілу лежачого на спині ОСОБА_10 , перший в район передньої поверхні правого плечового суглобу, чим заподіяла непроникаюче тілесне ушкодження легкого ступеня тяжкості, яке в причинному зв`язку із настанням смерті не перебуває, а також нанесла другий удар в ділянку розташування життєво-важливих органів живота, чим заподіяла проникаюче поранення живота із вхідною раною в правій здухвинній ділянці, що супроводжувалося зовнішньою і внутрішньою кровотечею, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечне в момент спричинення та призвело до смерті ОСОБА_10 . Причиною смерті ОСОБА_10 стала крововтрата, як наслідок проникаючого поранення живота.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України та призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт. При цьому вказує, ОСОБА_9 визнає себе винною у перевищенні меж необхідної оборони, наміру вбивати свого співмешканця вона не мала, вона захищалася, оскільки зі сторони потерпілого була загроза її життю. Крім того зазначає, що суд не повно дослідив та взяв до уваги НСРД, де ОСОБА_9 вказувала, що потерпілий все життя налітав на неї з ножем та пояснення ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні вказала, що вона розповіла про такий хід обставин, саме для того, щоб підняти свій статус в місцях обмеження волі серед таких осіб, як сама. Звертає увагу, що слідчий експеримент є недопустимим доказом, оскільки проведений всупереч волі ОСОБА_9 , та як вбачається із самого відео під тиском слідчого.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілої на їх заперечення, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_9 при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненому визнала частково, не заперечує, що смерть її співмешканця ОСОБА_10 настала внаслідок заподіяння нею удару ножем у черевну порожнину, однак зазначила про інші обставини події. Вказала, що вдень 08 травня 2018 року її співмешканець прийшов додому близько 15 год. напідпитку і став вимагати у неї гроші, на що вона відмовила для нього і він став ображати її з цього приводу, однак вона виштовхала його за двері квартири. Надалі він прийшов додому після опівночі ще більше п`яним та агресивним, без грошей та телефону і між ними на кухні виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_9 сказала для ОСОБА_10 , що вижене його, на що він іще дужче роздратувався. З метою уникнення подальшого конфлікту вона пішла до гостевої кімнати, де сіла на диван, а потерпілий в той час знаходився на кухні, щось їв та кричав, що вб`є її. Після її слів, що вона буде вирішувати хто тут буде жити, співмешканець зайшов у гостеву кімнату з ножем у лівій руці та правою рукою замахнувся на неї. Вона встигла закритися від удару, після чого співмешканець вдарив її правою ногою по лівій нозі. Відштовхнувши потерпілого, так як він намагався схопити її за горло, він впав на диван і при цьому потягнув її за собою, на дивані вони стали боротися. Під час боротьби ОСОБА_10 ножем зачепив за край дивана і ніж випав з його руки. Вона бачила, що ОСОБА_10 намагався знайти ніж, однак випередила його, піднявши ніж правою рукою. В ході боротьби вона переклала ніж у ліву руку і вдарила нападника ножем у плече. Співмешканець ще більше розлютився, намагався відібрати у неї ніж, а вона з метою самозахисту нанесла ще один удар ножем у живіт, після чого скинула ОСОБА_10 із себе. Потім вибігла на балкон, та повернувшись, почала надавати для ОСОБА_10 першу медичну допомогу. Розуміючи, що не може зупинити кров, вона вибігла на сходову клітку і стала кликати на допомогу сусідів. Однак ніхто двері не відкрив, і повернувшись у квартиру, переодяглася і побігла до своєї подруги. На той час у неї на телефоні не було коштів і вона не могла зателефонувати на «швидку», була при цьому у шоковому стані. Подруга живе на відстані близько 1 км., і коли обвинувачена прибігла до її будинку, то зайшла у магазин поряд, де придбала пляшку пива та випила його . Після цього вона розбудила подругу, взяла її телефон та викликала швидку допомогу. Надалі вони разом із подругою повернулися до неї додому, куди вже також прибула швидка допомога, однак лікар швидкої сказав, що її співмешканець помер. Наголошувала, що визнає себе винною у перевищенні меж необхідної оборони і наміру вбити співмешканця вона не мала, вона захищалася, оскільки зі сторони ОСОБА_10 була загроза її життю.
Не дивлячись на заперечення своєї вини у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_9 , її винуватість в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині доведена зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивно вина обвинуваченої ОСОБА_9 підтверджується повідомленням, яке зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень Шепетівського відділу поліції 09 травня 2018 року о 04 год. 47 хв. про те, що 09.05.2018 р. о 04 год. в чергову частину від диспетчера «лінії 103» ОСОБА_11 надійшло повідомлення про те, що до них звернулася ОСОБА_9 , 1980 р.н., про те, що в АДРЕСА_1 її співмешканець прийшов додому з тілесними ушкодженнями у вигляді ножових поранень; протоколом огляду місця події та трупа від 09 травня 2018 року, який проводився у квартирі АДРЕСА_2 , у житловій кімнаті на підлозі поблизу розкладеного дивана на килимовому покритті виявлений труп ОСОБА_10 , який лежав у напрямку головою до вхідних дверей та при огляді балкону у кухні на підвіконні був виявлений кухонний ніж із пластиковою рукояткою, на лезі якого наявні нашарування речовини бурого кольору, який вилучено для проведення експертизи; протоколом проведення слідчого експерименту від 09 травня 2018 року, згідно якого ОСОБА_9 розповіла про обставини вчинення злочину, а саме те, що її співмешканець ОСОБА_10 прийшов додому у пізній вечірній час у стані алкогольного сп`яніння, між ними виник конфлікт, під час якого потерпілий ображав її та намагався схопити за волосся. Не витримавши образ, обвинувачена пішла на кухню, де взяла ніж, та повернувшись, заподіяла ним тілесні ушкодження для ОСОБА_10 , при цьому вона один раз несильно нанесла в ділянку правого плеча для потерпілого, який в той час лежав на дивані. Заподіяння іншого удару для співмешканця вона не пам`ятає. Після даної події обвинувачена відразу вийшла з ножем на балкон, де на підвіконник поклала ніж; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно якого причиною смерті громадянина ОСОБА_10 стала крововтрата, як наслідок проникаючого поранення живота; висновком судово-токсикологічної експертизи крові та спинномозкової рідини з трупа ОСОБА_10 , згідно якого виявлено наявність етилового алкоголю в кількості: в крові 3,12 проміле, в спинномозковій рідині 3,63 проміле; висновком судово-імунологічної експертизи № 251 від 13.06.2018 року, згідно якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО; кров із трупа ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО; висновком судової біологічної експертизи, з якої вбачається, що генетичні ознаки слідів крові людини і клітин з ядрами, виявлених у змиві з клинка ножа, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи № 204 від 10.05.2018 р., згідно якого у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості: синець на зовнішній поверхні правого плеча, три синці на поверхні лівого плеча, синець на поверхні правого передпліччя, два синці на поверхні лівої гомілки, два синці на поверхні лівого стегна, синець на поверхні правого стегна; при судово-цитологічному дослідженні зрізів з нігтів пальців обох рук ОСОБА_9 сліди крові та епітеліальні клітини з ядрами не виявлені; у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_10 сліди крові та пласти клітин людини можуть походити від особи (осіб), в крові якої є ці антагени, в тому числі і від самого потерпілого, і не можуть походити від ОСОБА_9 ; протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій, з якого вбачається, що ОСОБА_9 розповідає для своєї співкамерниці про обставини скоєного злочину. Розповіла, що між нею та співмешканцем часто відбувалися конфлікти з причини зловживання ним алкогольними напоями, і вдень 08 травня 2018 року також відбулася сварка, після якої ОСОБА_10 пішов з квартири на вулицю. ОСОБА_9 увечері також пішла погуляти, придбала бокал пива та 0,33 коньяку, які випила. Додому повернулася близько 10 години вечора, а співмешканець прийшов о пів-першої-час. Між ними виникла сварка, обвинувачена намагалася вияснити де телефон, який він міг здати у ломбард. ОСОБА_10 роздягнувся та ліг на диван, ОСОБА_9 в цей час сіла на диван, вони почали шарпати один одного, а надалі в обвинуваченої не витримали нерви, вона побігла на кухню, де взяла кухонний ніж і, повернувшись, нанесла удар ножем спочатку у плече, а другий у живіт. Після цього вийшла на балкон покурити, а коли хвилин через 5 повернулася, то співмешканець хрипів. Обвинувачена намагалася надати для нього першу допомогу, перев`язала плече, потім побігла на сходову клітину, стукала до сусідів, щоб допомогли, але ніхто не відкрив двері, а в подальшому побігла до подруги, з телефону якої викликала «швидку». Коли повернулася додому, вже приїхала «швидка», але співмешканець був мертвий; протоколом медичного обстеження для встановлення стану сп`яніння, відповідно до якого вказано наявність алкоголю в організмі ОСОБА_9 становить 0,610 проміле; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 14 від 20 серпня 2018 року щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень, що отримав ОСОБА_10 , подіям, які викладені у поясненнях ОСОБА_9 від 24 липня 2018 року, механізм утворення ран передньої поверхні правого плеча та проникаючого поранення черевної порожнини виявлених на тілі ОСОБА_10 можуть частково відповідати подіям, викладеним у поясненнях ОСОБА_9 від 24.07.2018 року, так як вона вказує тільки на місця нанесення тілесних ушкоджень без зазначення напрямків ударів та іншими матеріалами кримінального провадження.
Допитані в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 вказав на механізм утворення смертельної рани, а саме, раневий канал горизонтальний по відношенню до тіла потерпілого, і удар нанесений зліва направо. У такому положенні заподіяти удар нападнику правою рукою, як вказувала ОСОБА_9 у своїх поясненнях раніше, є малоймовірним; експерт ОСОБА_13 зазначив, що експертиза щодо механізму утворення ран передньої поверхні правого плеча та проникаючого поранення черевної порожнини проводилася на показаннях обвинуваченої 24.07.2018 року та даних слідчого експерименту від 13.08.2018 р., що різниться з показаннями, даними нею під час проведення слідчого експерименту 09 травня 2018 року та під час судового розгляду справи. Заподіяти удар потерпілому правою рукою у тому положенні, що вказувала обвинувачена під час слідчого експерименту, малоймовірно.
Суд дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам у їх сукупності, вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, мотиви та причини їх вчинення, наслідки, що настали, дані про особу обвинуваченої, її сімейний та матеріальний стан, та обставин, що обтяжують покарання. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено, не знаходить таких і суд апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі про визнання слідчого експерименту недопустимим доказом є необґрунтованими, оскільки зазначена слідча дія проведена відповідно до вимог КПК України за участю ОСОБА_9 та її захисника.

Слід залишити поза увагою і твердження апелянта про неповне дослідження та не взяття до уваги протоколу негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки такий оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи захисника ОСОБА_8 про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України перевірені судом апеляційної інстанції та є безпідставними з огляду на наступне.

Для кваліфікації вчиненого злочину за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони, обов`язковою умовою є встановлення чи перебувала особа у стані необхідної оборони.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як зазначено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Встановлені під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 обставини кримінального правопорушення, зокрема щодо: подій, які передували конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, а також інших обставин, пов`язаних з нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень, не дозволяють зробити висновок про те, що обвинувачена ОСОБА_9 перебувала у стані необхідної оборони, незважаючи на те, що ініціатором бійки та першим, хто почав наносити удари, був саме потерпілий.
При цьому, колегія суддів враховує не лише відповідність знарядь захисту, а враховує й характер небезпеки, що загрожувала обвинуваченій в даній ситуації з боку потерпілого, який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи ніяких знарядь нападу, не міг представляти реальної загрози для життя чи здоров`я обвинуваченої.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що потерпілий в ході конфлікту не становив для обвинуваченої ОСОБА_9 будь-якої реальної загрози, а характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому в ділянку розташування життєво важливих органів живота, переконливо свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_9 усвідомлювала можливість настання негативних наслідків своїх дій.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни вироку щодо ОСОБА_9 в частині перекваліфікації її дій на ст.124 КК України та призначення покарання відповідно до санкції цієї статті.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Ізяславського районного суду від 03 січня 2019 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді