Справа №585/4265/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковець
Номер провадження 11-кп/816/257/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року, якою йому було відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

25.10.2018 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_7 , засуджений 27.12.2016 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зокрема періоду з 07.04.2015 року по 12.06.2018 року включно, з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

07.11.2018 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки з клопотанням аналогічного характеру останній до суду вже звертався, викладені в ньому доводи вже виступали предметом судового дослідження, та по ним була винесена судом відповідна ухвала, яка виступала предметом і апеляційного перегляду, а тому повторне звернення до суду з аналогічним клопотанням суд першої інстанції розцінив як зловживанням засудженим своїм правом на звернення до суду.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду засуджений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просив у строк його покарання зарахувати як строк попереднього ув`язнення період з 20.06.2017 року по 12.06.2018 року, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Враховуючи те, що про дату, час і місце апеляційного розгляду скарги засудженого ОСОБА_6 він був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка про отримання судової повістки (а.с. 49), а також те, що клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату та час від засудженого не надходило, то керуючись ч.5 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка її подала засудженого ОСОБА_6 .

А тому, заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 заперечив, просив залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, та з урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України, засуджено до покарання у виді у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Цим же вироком суду, початок строку відбування покарання ОСОБА_6 було визначено рахувати з 07.04.2015 року та на підставі ч.5 ст. 72 КК України, у строк його покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме період з 07.04.2015 року по 27.12.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2018 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року, відносно ОСОБА_6 , було залишено без зміни, та на підставі ч.5 ст. 72 КК України, у строк його покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме, період з 07.04.2015 року по 20.06.2017 року, з розрахунку того, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. Решту строку попереднього ув`язнення, з 21.06.2017 року по 12.06.2018 року судом апеляційної інстанції було зараховано ОСОБА_6 з розрахунку того, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

12.06.2018 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року, відносно ОСОБА_6 , набрав законної сили.

Однак, вже на стадії виконання вказаного вироку суду, не погоджуючись із зарахованим у строк покарання строком попереднього ув`язнення, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області із клопотанням зарахувати у строк його покарання весь строк попереднього ув`язнення, а саме з 07.04.2015 року по 12.06.2018 року, з розрахунку того, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, в задоволенні якого, ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2018 року було відмовлено (а.с. 15).

Підставою такої відмови суду стало те, що питання про зарахування засудженому ОСОБА_6 у строк покарання строку попереднього ув`язнення вже було вирішено 12.06.2018 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області, а тому, у суду першої інстанції відсутні повноваження та підстави для перегляду і вирішення питання, яке вже виступало предметом вирішення суду апеляційної інстанції в ухвалі, яка набула чинності.

Тоді, засудженим ОСОБА_6 до Роменського міськрайонного суду Сумської області було знову подано клопотання, зміст вимог якого, повністю відповідав змісту поданого ним попереднього клопотання, у задоволенні якого йому вказаним судом 12.10.2018 року вже було відмовлено.

07.11.2018 року Роменським міськрайонним судом Сумської області було знову розглянуто клопотання засудженого ОСОБА_6 та відмовлено у його задоволенні вже з підстав того, що з клопотанням аналогічного характеру останній до суду вже звертався, викладені в ньому доводи вже виступали предметом судового дослідження та по ним була винесена судом відповідна ухвала, яка виступала предметом і апеляційного перегляду, а тому повторне звернення до суду з аналогічним клопотанням останній розцінив як зловживанням засудженим своїм правом на звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи в своїй сукупності та зміст доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом. Який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, зараховується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частина 5 ст. 72 КК України, в редакції до 21.06.2017 року, визначає те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волів межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21.06.2017 року набули чинності зміни до ст. 72 КК України та згідно чинної редакції статті, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Діючи в межах вказаних вимог закону як судом першої інстанції в ході винесення вироку, так і судом апеляційної інстанції в ході його перегляду, ОСОБА_6 в строк його покарання було зараховано строк його попереднього ув`язнення. Станом на день звернення ОСОБА_6 із клопотанням про зарахування у строк його покарання строку попереднього ув`язнення, вказані судові рішення законної сили набрали та згідно ст. 533 КПК України виступають обов`язковими для виконання на всій території України для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб.

З огляду на викладене, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції позбавлені можливості вирішувати поставлені засудженим як в клопотанні, так і у вимогах апеляційної скарги питання про зарахування у строк покарання строку його попереднього ув`язнення.

Істотних порушень норм КПК України, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного ухвала суду є законною, оскільки ухвалена згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованою, оскільки ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року, якою засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3