Справа № 509/5404/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Овідіопольський райсуд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області кримінальне провадження № 00000125 від 28.11.2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільськ (кол. місто Котовськ) Одеської області, громадянин України, українець за національністю, із середньою освітою, не одруженого, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 358 ч.2, 358 ч.3, 190 ч.2 КК України ( в редакції КК на 21 березня 2009 року),

учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , суд,-

ВСТАНОВИВ

04 серпня 2009 року, ОСОБА_7 , з корисних мотивів, звернувся до працівників КП Овідіопольське РБТІ з письмовою заявою - «Замовлення для свідоцтва» за №1704 (т.3 а.с.198) для виготовлення свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, надавши при цьому до зазначеного підприємства завідомо підроблено Розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009р., в якому в графі підпис начальника органу приватизації в/ч НОМЕР_1 не виконувалась посадовою особою даної установи та відбиток печатки органу приватизації військової частини нанесені не печаткою установи.

Крім того, 04 вересня 2009 року ОСОБА_7 з метою заволодіння держаним майном шляхом обману, з корисних мотивів на підставі «Замовлення для свідоцтва» за №1704 (т.3 а.с.198) та Розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009р (т.3 а.с.196) в особі в/ч НОМЕР_1 МО України, посадові особи Комунального Підприємства «Овідіопольське РБТІ» 08.09.2009 року надало ОСОБА_7 офіційний бланк Свідоцтва про право власності у рівних долях ОСОБА_7 та особі відносно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю на нерухоме майно у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (т.3.а.с.197).

Після отримання права власності на нерухоме майно від 08.09.2009 р. на вищевказану квартиру, власниками якої зазначені ОСОБА_7 та особа, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, ОСОБА_7 01.12.2011р, із корисливих мотивів реалізуючи свій злочинний намір, звернувся до КП Овідіопольське РБТІ із «Заявою про державну реєстрацію прав власності» на згадану квартиру(т.3 а.с.200), вказавши при цьому власниками квартири ОСОБА_7 та особу, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю (т.3 а.с.222).

20 грудня 2011 року на заяві ОСОБА_7 та вищевказаного завідомо неправдивого розпорядження органу приватизації останній отримав у КП Овідіопольське РБТІ офіційний документ - витяг № 32574200 про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру, відповідно до якої, ОСОБА_7 та особа, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю - стали її власниками у рівних частках тобто 1/2 частині кожний (т.3 а.с.199), таким чином здійснив свої противоправні дії та заволодів чужим майном у вигляді трьохкімнатною квартирою загальною площею 53.15 кв.м., житлова 22.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Вартість вищевказаної квартири станом на 17 квітня 2009 року складає 209 466.00 грн. , в свою чергу 1/2 частини квартири , складає 103733,00 (207466,00 грн : 2 = 103733,00 грн) гривень, чим завдав державі значної матеріальної шкоди.

Противоправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані по ст.358 ч.2 КК України: підроблення іншого документа, який видається установою з метою використання , вчинення за попередньою змовою групою осіб .

Крім того, противоправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані по ст.358 ч.3 КК України: використання завідомо підробленого документа підроблення іншого документа.

Крім того, противоправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані по ст.190 ч.2 КК України: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 , вину не визнав та пояснив, що після смерті ОСОБА_8 , який був братом його дружини ОСОБА_9 , він на законних підставах був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_2 . У цій квартирі він проживав разом із дружиною ОСОБА_9 , якій 10.01.2008р. Херсонською КЕЧ був виданий ордер на вказану квартиру. Із заявою про виготовлення технічного паспорту, підготовку документів на приватизацію квартири і реєстрацію документів до КП Овідіопольське РБТІ він звертався за проханням своєї дружини. Безпосередньо отриманням розпорядження органу приватизації №1949 від 22.07.2009 р. займалася за життя його дружина ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Всі необхідні документи йому надала дружина, а тому він нічого не підробляв, не використовував і не мав ніякого наміру привласнити квартиру у незаконний спосіб, оскільки вважав, що всі документи є справжніми та дійсними.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно, до ст. 94 КПК України на підставі безпосереднього, всебічного, повного і неупередженого дослідження доказів по кримінальному провадженню, які суд відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України вважає належними та допустимими підтверджується наступними доказами:

-показами представника потерпілого в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який наголосив, що у січні 2012 року, житловою комісією в/ч НОМЕР_1 , йому у користування було виділено житло у вигляді службової квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира є державною власністю та знаходилася на забезпеченні в/ч НОМЕР_1 . Під час огляду вказаної квартири він, 23.02.2012 р., під дверима квартири виявив квитанції по оплаті електроенергії на ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та Ардаковського, який помер у 2007р..Стан квартири був нежилий у неї були відсутні газ та водопостачання, а також будь-яке майно. Коли він звернувся до КП Овідіопольське РБТІ, то дізнався, що зазначена квартира була приватизована ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 .. Так як Ардаковський, який до своєї смерті у 2007 році проживав у вказаній вище квартирі не отримував її у власність і вона була надана йому як службове житло, то він звернувся до Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області з відповідною заявою про незаконну приватизацію вказаної квартири ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Як йому стало відомо у подальшому, ОСОБА_11 у 2009р. якимось чином отримала розпорядження на приватизацію спірної квартири з підробленим підписом начальника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 і підробленим відбитком печатки вказаної військової частини.Крім того, у інвентарній справі на квартиру знаходилась довідка від 24.03.2009 р. домоуправління № 5 Херсонської КЕЧ, яке було ліквідовано у 2008 р. також як і їхня печатка, але на копії вказаної довідки знаходився відбиток цієї печатка. З 2005 року, квартири в вказаному будинку обслуговувалися в КЕЧ м. Одеси, якому підпорядковувалося зазначене домоуправління №5.;

-показами свідка ОСОБА_13 від 07.07.2015року , який наголосив , що він був командиром дивізіону в/ч НОМЕР_2 (нині в/ч НОМЕР_1 ) і мешкав будинку АДРЕСА_4 . По сусідству у квартирі АДРЕСА_5 цього будинку до своєї смерті проживав без родини колишній військовослужбовець ОСОБА_14 , якому вказана квартира була виділена в якості службового житла. В останні роки свого життя у квартирі ОСОБА_8 , який вів асоціальний образ життя, через борги було відключено газо, водо та електропостачання. За таких обставин він палив у квартирі резину для приготування їжі, а тому вказана квартира, яка знаходилась на балансі в/ч НОМЕР_1 і яка не була приватизована стала непридатна для житла. В зимовий період часуАрдаковськийпереважно знаходився у лікарні де було тепло та де його годували.

-показами свідка ОСОБА_15 від 07.07.2015 року та пояснила, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_4 . Поряд з нею у квартирі АДРЕСА_5 самотньо жив сусід, колишній військовослужбовець ОСОБА_16 , який змінив своє прізвище на прізвище померлої дружини ОСОБА_14 . За якийсь злочин він відбував покарання за вироком суду. Останні роки перед смертюАрдаковський вів бродяче життя, і був нужденним. Через це у вказаній квартирі був відключений газ, водопровід та світло за борги за комунальні послуги. Ардаковським у квартирі мешкав самотньо і разом з ним ніхто не проживав. Після смерті ОСОБА_8 , вона дізналася, що в судах йдуть судові спори з приводу квартири АДРЕСА_6 .

-показами свідка ОСОБА_17 від 08.07.2015 року та . пояснив що він працював техніком-інвентаризатором КП Овідіопольське РБТІ, і йому, 24.03.2009р., на виконання поступило замовлення ОСОБА_7 за №116 від 24.03.2009р., на виготовлення технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 . До замовлення були додані: довідка про відсутність заборгованості № 271 від 24.03.2009 р., довідка про склад сім`ї та прописки № 271 від 24.03.2009 р., копії паспортів та ідентифікаційних кодів ОСОБА_9 і ОСОБА_7 .. ОСОБА_18 він познайомився 22.07.2009р. при реєстрації розпорядження органу приватизації. Після реєстрації замовлення № 116 від 24.03.2009р. він приїхав у вказану квартиру для проведення обмірів, які необхідні для виготовлення технічного паспорту на приватизацію квартири. При його виїзді у вказаній квартирі у неї був присутній особисто ОСОБА_7 .. Після здійснення обмірів він, 17.04.2009р., виготовив технічний паспорт на вказану квартиру. Крім того він належним чином заповнив підготовлений пустий бланк розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009р у якому особисто ним були заповнені дата, номер і текст. Цей бланк, заповнений у правильній формі але ніким не був підписаний, він, після оплати виконаних робіт, видав особисто ОСОБА_7 для його підпису у відповідному органі приватизації разом з технічним паспортом та іншими документами. Однак, підпис начальника органу приватизації і печатка - ставилися не при ньому. Ким вони були виконані йому не відомо. Через деякий час, підписане розпорядження з печаткою до КП «Овідіопольське РБТІ» приніс особисто ОСОБА_7 .. Отримавши підписане та з відбитком печатки розпорядження органу приватизації КП Овідіопольське РБТІ здійснило його реєстрацію. Коли він заповнював бланк розпорядження про приватизацію, то бланк був пустим, ніяких печаток і підписів на ньому не було, так як робітниками РБТІ лише готують розпорядження органу приватизації, однак підпис керівника органу приватизації виконується особисто керівником цього органу, який має свій підпис завірити печаткою органу приватизації.

-показами свідка ОСОБА_19 від 20.08.2015 року та пояснив, що у 2009 року він був начальником КП Овідіопольське РБТІ. Згідно архівної справи, 24.03.2009 р., до КП Овідіопольське РБТІ з заявою про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_2 звернувся ОСОБА_7 .. До цього замовлення він додав копії: паспорта та коди громадян України ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , довідку з місця проживання і про склад сім`ї та прописки № 212 від 24.03.2009р., довідка про відсутність заборгованості №271 від 24.03.2009р.. Державна реєстрація вказаної квартири була проведена на підставі заяви, підписаної власником майна, оригіналу технічного паспорту, свідоцтва про право власності і квитанції про сплату послуг за надання витягу про державну реєстрацію № 32574200 від 20.12.2011 р., який отримав ОСОБА_7 .. З замовленням для отримання свідоцтва № 1704 від 04.08.2009р. звертався особисто ОСОБА_7 , який і надав РБТІ розпорядження органу приватизації військової частини на вказану вище квартиру та оригінал технічного паспорту.

-показами свідка ОСОБА_12 від 09.02.2017 року та пояснив, що в період з 2006 по 2009 роки він перебував на посаді командира в/ч НОМЕР_1 і до його функціональних зобов`язань входило ведення адміністративно-господарської діяльності військової частини. З ОСОБА_9 та Пожара він не ніколи не був знайомий. Розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009 р. він ніколи не бачив і ніколи не підписував, підпис в графі керівник органу приватизації виконаний від його імені, належить не йому і виконаний не ним. Крім того, на вказаному розпорядженні відсутня гербова печатка в/ч НОМЕР_1 . Печатка, яка мається на довідці № 272 від 24.03.2009 р., виданої Херсонської КЕЧ району була знищена у травні 2008 року після реорганізації КЕЧ, у зв`язку з чим, дана довідка не могла бути видана заднім числом. До нього ніхто і ніколи не звертався з проханням поставити підпис у свідоцтві про право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 . Крім того, він ніколи не підписував свідоцтво про право власності на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .. Мокру печатку в/ч НОМЕР_3 не ставив і 08.09.2009р. не міг її поставити, так як згідно Наказу № 178 від 27.08.2009 р., в період з 27.08.2009 р. по кінець вересня 2009р. він знаходився на навчанні в Національній Академії оборони України. За таких обставин 08.09.2009р. у нього не було печатки в/ч НОМЕР_1 , а обов`язки командира військової частини у цей час виконував підполковник ОСОБА_20 .

Вказані свідчення свідка ОСОБА_12 підтверджені Наказом т.в.п. командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_20 №178 від 27.08.2009р. згідно якого командир в/ч НОМЕР_1 полковник ОСОБА_12 з 27.08.2009р. був виключений із списків особового складу частини і відбув для навчання у Національну Академію Оборони України, а тимчасове виконання повноважень командира військової частини з цієї дати був призначений підполковник ОСОБА_20 ( т.3 а.с. 123) ;

-показами свідок ОСОБА_21 від 20.08.2015р. та пояснив , що він у період з 2006 року по 2009 року перебував на посаді начальника будинкоуправління № 5 при в/ч НОМЕР_1 з підпорядкуванням Херсонської та Одеської областей, яке за наказом начальника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 з 01.01.2008р. було реорганізовано в комендантську дільницю. У 2005 році, до нього, звернулися ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з проханням поновити документи останнього, оскільки раніше його прізвище було ОСОБА_16 . Після їх звернення у карточку форми №1 Чернозу були внесені відповідні зміни. В березні 2009 року, до нього знову звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_9 с проханням видати довідку з місця проживання і складу сім`ї , так як у їх паспортах малася прописка обох за адресою АДРЕСА_3 . При цьому вони повідомили його про смерть ОСОБА_8 і надали йому копію свідоцтва про його смерть. За таких обставин він видав їм довідки № 271 та№272 від 24.03.2009 р. про склад сім`ї, прописку та про відсутність заборгованості по квартплаті з його підписами. Однак, мокрою печаткою вказані довідки він не посвідчував, так як після реорганізації Херсонської КЕЧ все майно та печатки будинкоуправління №5 були передані командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 , і видані довідки повинні були посвідчуватися саме командиром цієї військової частини.

-довідкою про належність квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (т.3 а.с. 18);

-технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_9 та Пожара (т.2 а.с. 30-43; т.3 а.с. 19-23) ;

-замовленням №116 від 24.03.2009р.на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , поданої до КП Овідіопольське РБТІ від імені і за підписом ОСОБА_22 (т.3 а.с. 28) ;

-довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки у квартирі АДРЕСА_2 № 272 від 24.03.2009 р., наданою Херсонською КЕЧ на ім`я ОСОБА_9 (т.3 а.с. 29) ;

-довідкою Херсонської КЕЧ №271 від 24.03.2009 р. на ім.`я ОСОБА_9 про відсутність заборгованості по квартплаті та послугам (т.3 а.с. 30);

-замовленням для свідоцтва №1704 від 04.08.2009р. поданої ОСОБА_7 до КП Овідіопольське РБТІ з проханням про видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 35);

-актом про нежилий стан квартири АДРЕСА_2 та відсутності у неї будь-якого майна, складеного представником потерпілого ОСОБА_5 у присутності сусідів вказаного будинку (т.3 а.с. 38);

-Розпорядженням органу приватизації № 1949 від 22.07.2009 р., яке було виготовлено нібито на підставі заяви ОСОБА_9 з підробленим підписом керівника органу приватизації ОСОБА_12 та підробленою печаткою військової частини НОМЕР_1 про передачу в спільну часткову власність квартири АДРЕСА_7 та ОСОБА_9 на її прохання, як наймача квартири на підставі якого КП «Овідіопольського РБТІ» було зареєстровано право Пожара та ОСОБА_9 приватної спільної часткової власності по1/2 частини кожному і наданий витягпро державну реєстрацію цього права (т.3 а.с. 40);

-Свідоцтвом про право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 від 08.09.2009р. (т.2 а.с. 166; т.3 а.с. 67;);

-витягом про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 42);

-заявою №3348 від 01.12.2011р., поданої від імені ОСОБА_23 до КП Овдіопольське РБТІ з проханням провести державну реєстрацію свідоцтва про право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить (т.3 а.с. 43);

-довідкою в/ч НОМЕР_1 № 24 від 28.02.2012 р. про те, що військове містечко № НОМЕР_4 ППО ( АДРЕСА_8 ), земельна ділянка площею 1,9 га, на якій розташовані будівлі, споруди, інженерні мережі, огорожа та елементи благоустрою і розквартирована військова частина закріплені за командиром в/ч НОМЕР_1 (т. 3 а.с. 70 т.);

- довідкою в/ч НОМЕР_1 № 25 від 28.02.2012 р. про те, що Пожар та ОСОБА_9 ніколи не працювали та не проходили військову службу в в/ч НОМЕР_1 . Полковник ОСОБА_12 , з 21.01.2006 р. (Наказ МО України № 16 від 21.01.2006 р.) по 31.07.2009 р. (Наказ МО України № 610 від 31.07.2009 р.) займав посаду командира в/ч НОМЕР_1 (т.3 а.с. 71);

- довідкою в/ч НОМЕР_1 № 26 від 28.02.2012 р. про те, що казармено-житловий фонд, комунальні споруди та обладнання, квартирне майно, паливо і території військових містечок передані від Херсонської КЕЧ району до житлового фонду в/ч НОМЕР_1 і станом на 24.03.2009 р. вказане військове містечко належить в/ч НОМЕР_1 (т.3 а.с. 72);

- довідкою в/ч НОМЕР_1 № 27 від 28.02.2012 р. про ліквідацію у березні 2008 року будинкоуправління АДРЕСА_9 (т.3 а.с. 73) ;

- довідкою в/ч НОМЕР_1 № 28 від 28.02.2012 р. про відсутність у журналах обліку вхідних (вихідних) документів в/ч НОМЕР_1 реєстрації довідки з місця проживання про склад родини та прописки №272 від 24.03.2009 р. та Розпорядження органу приватизації №1949 від 22.07.2009р., а також про те що з 24.03.2009 р., довідка з місця проживання про склад родини та прописку видавалася за встановленим зразком за підписом паспортиста комендантської дільниці та командира в/ч НОМЕР_1 (т.3 а.с. 74);

- довідкою в/ч НОМЕР_1 № 31 від 02.03.2012 р. про відсутність реєстрації у Журналах обліку вхідних документів №10 за номенклатурою 2008 року та №3 на номенклатурою 2009 року заяв від ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на приватизацію житлового приміщення та отримання довідок (т.3 а.с. 75);

- довідкою в/ч НОМЕР_1 № 30 від 02.03.2012 р. про те, що в/ч НОМЕР_1 будинкоуправлінню № 5 печатки (штампи) не видавала і при розформуванні БУ № 5 печатки (штампи) в в/ч НОМЕР_1 не здавалися (т.3 а.с. 76) ;

- переліком військових містечок та будівель в/ч НОМЕР_1 станом на 01.01.2012 р., до якого входить в/ АДРЕСА_8 , на території якого знаходиться будинок № 8 (т.3 а.с. 77) ;

- довідкою Херсонської КЕЧ району № 373 від 03.03.2012 р. про те, що мастикова печатка БУ № 5 при в/ч НОМЕР_1 не видавалася та ІНФОРМАЦІЯ_3 вона не здавалася (т. 3 а.с. 116);

- актами прийому-передачі казармено-житлового фонду від 12.06.2006 р. (т.3 а.с. 79-82);

- витягом з протоколу № 9 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 20.12.2011р., де було прийняте рішення про надання старшому сержанту ОСОБА_5 3-х кімнатну службової квартири АДРЕСА_2 , без зняття з квартирного обліку Одеського гарнізону (т. 3 а.с. 83) ;

- ордером на жиле приміщення № 14 від 20.12.2011 р., виданого в/ч НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 із сім`єю з 4 осіб на право заняття квартири АДРЕСА_2 (а.с. 84 т. 1) ;

- висновком судової оціночно-будівельної експертизи №17-2565/6114 по матеріалам кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 від 29.01.2018р. ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , станом на 17.04.2009р. становить 207466,00 гривень (т.2а.с. 137-157).

- технічною документацією № 4087 на квартиру АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 101-112);

- технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 150-161)

- карточкою форми № 1 на двічі засудженого 11.11.1972 р. та 18.07.1980р. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який 28.05.1985р. змінив своє прізвище з ОСОБА_16 на ОСОБА_14 який ІНФОРМАЦІЯ_5 помер (т.3 а.с. 117);

- протоколом виїмки від 23.10.2012р. документів за підписом ОСОБА_24 і печаткою в/ч НОМЕР_1 вилученими документами (т.3 а.с.161 - 177);

- протоколом виїмки від 19.03.2012 р. у КП «ОвідіопольськеРБТІ» оригіналів всіх документів технічної документації на квартиру АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 179-200);

- висновком експерта, який провів судово-технічну експертизу №1374 від 16.11.2012р., яким встановлено, що відбиток печатки у розпорядженні органу приватизації №1949 від 22.07.2009 р. нанесений не печаткою військової частини НОМЕР_1 (т.3 а.с. 209-212);

- висновком експерта, який 22.08.2012р.провів судову почеркознавчу експертизу №1115, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_12 в графі Керівник органу приватизації розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009р. на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 виконаний не ОСОБА_12 , а іншою особою с використанням елементів справжніх підписів ОСОБА_12 (т.3 а.с. 215-219);

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.2012р. по цивільній справі №1521/3802/12 позов військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в/ч НОМЕР_1 до КП «Овідіопольське РБТІ», ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру і виселення із займаного житлового приміщення було задоволено. Суд визнав приватизацію спірної квартири незаконною, а свідоцтво про право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_25 від 08.09.2019р. недійсним. Крім того, ОСОБА_7 був виселений з квартири, так як судом було встановлено, що у процесі приватизації ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ввели працівників КП «Овідіопольське РБТІ» у оману в зв`язку з чим вони безпідставно зареєстрували право власності обвинуваченого та його дружину на цю квартиру. Ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 12.12.2013р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2014 р. вказане заочне рішення було залишено без змін. ( справа перебуває в архіві суду)

Відповідно до ст. 4 ч.2 КК України злочинність і карність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Органами досудового розслідування та прокурором під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за:

-ст.. 358 ч.2 КК України підроблення іншого документа, який видавався установою з метою використування, вчинене за попередньою змовою групою осіб; органами досудового розслідування та прокурором пред`явлено обвинувачення Пожар тільки в частині іншого документа, підроблення печатки обвинуваченому ОСОБА_22 не пред`явлено, відповідно до ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

-ст.358 ч.3 КК України використання завідомо підробленого документу, які діяли відповідно до ст.. 4 КК України, станом з 24 березня 2009 року по 22 липня 2009 року та 04 серпня 2009 року.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що з 24 березня 2009 рік по 22 липня 2009 року, у невстановленому місці, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, а також, невстановленими особами, з метою шляхом омани заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , яка знаходиться в обслуговуванні в/ч НОМЕР_1 , виготовили завідомо неправдиве розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009р., за підписом начальника органу приватизації ОСОБА_12 , який на той період часу був командиром військової частини НОМЕР_1 та печатки в/ч НОМЕР_5 і дії обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині кваліфіковані за ст. 358 ч.2 КК України, тобто як підроблення іншого документу, який видається установою з метою використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб (т.2 а.с.185).

Обвинувачений ОСОБА_7 , як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, свою вину не визнав, пояснивши, що ніколи не підроблював вищевказане розпорядження органу приватизації.

Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що ні в процесі досудового розслідування кримінального провадження, ні в період судового розгляду кримінальної справи стороною обвинувачення відповідно до ст.. 85,86 КПК України не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_7 якимось чином приймав участь у підробленні документу у вигляді, розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009року, а тому суд вважає, що по обвинуваченню у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.2 КК України відповідно до ст.. 373 ч.1 п.1 КПК підлягає виправданню у зв`язку з не доведено вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про те , що документами займалась його колишня дружина та про його непричетність до використання підробленого розпорядження органу приватизації № 1949 від 22.07.2009 р. з метою заволодінням шляхом омани квартирою АДРЕСА_2 оскільки вони повністю спростовуються свідченнями представника потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , висновками експертів та вищевказаними документами та сам характер дій ОСОБА_7 будучи в шлюбі, з особою яка померла свідчить про те, що обвинувачений був обізнаний та виконував свою роль та дій у вчинені кримінальних правопорушень щодо використання підробленого документа та заволодіння чужими майно.

ОСОБА_7 , використавши завідомо підроблений документ, шахрайським способом, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, отримав правоустановчий документ на нерухоме майно у вигляді 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 , вартістю 103733,00 гривень, а після чого зареєстрував нерухоме майно в компетентних установ та отримав документ бланк з елементами захисту, тим самим ОСОБА_22 здійснив ряд противоправних дій, які направлені на заволодіння державного нерухомого майна, що є значним розміром, спричинивши тим самим матеріальну шкоду інтересам держави.

Таким чином ОСОБА_7 використовував завідомо підроблений документ, а тому повинен нести відповідальність за ст. 358 ч.3 КК України (в редакції КК на 04.08.2009року) .

Крім того ОСОБА_7 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди, а тому повинен нести відповідальність за ст.190 ч.2 КК України.

При призначенні покарання, відповідно до ст. ст. 50,65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 24.10.2003 року зі змінами та доповненнями, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу винного, з якої видно, що обвинувачений особа пенсійного віку, до кримінальної відповідальності не притягувався, що суд розглядає як обставини які пом`якшує покарання. З урахуванням вищевказаного ОСОБА_22 суд призначає покарання яке необхідно і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При таких обставинах суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_22 у вигляді штрафу, в межах санкції передбачених ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.4 КК України та відповідно до положень ст.53 КК України.

При призначенні покарання, судом не встановлені підстави, для застосування положень ст.ст. 69, 74,75 КК України.

Під час досудового розслідування, були процесуальні витрати, а саме: проведення судово-технічної експертизи № К-1374 в розмірі 1470 грн. (т.7 а.с.207) та проведення судово-технічної експертизи № К-1115 в розмірі 1274 грн. (т.7 а.с.213) проведення оціночно-будівельної експертизи № 17-2565/6114 в розмірі 14856.00 грн. (т.2 а.с.157), суд прийшов до висновку, що обвинувачений винний у скоєні злочинів, в добровільному порядку процесуальні витрати не сплатив, тому відповідно до ст.. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати в розмірі 28 600 грн (1470+1274+14856=28600).

В ході досудового розслідування слідчим СВ Овідіопольського РВ ГУМС України в Одеській області ОСОБА_26 відповідно до постанови від 19.05.20012 року був накладений арешт на нерухоме майно у вигляді квартири, трикімнатна за РПВН № 28224458, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , підстави для подальшого арешту вищевказаного майна відпали, а тому відповідно до ст. 174 КПК України, суд вважає можливим заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту скасувати.

20 березня 2012 року ОСОБА_7 був допитаний в якості підозрюваного та була обрана міра запобіжного заходу підписка про невиїзд.

18 червня 2012 року ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ст. ст. 190 ч.3, 358 ч.3, 358 ч.4 КК України.

25 лютого 2013 року прокурором був затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000125 від 28.11.2012 року відносно обвинуваченого ОСОБА_27 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст..ст. 358 ч.3, 358 ч.4, 190 ч.3 КК України.

27 лютого 2013 року вищевказаний обвинувальний акт надійшов до Овідіопольського райсуду Одеської області.

28 серпня 2013 року Овідопольський районний суд Одеської області визнав ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину передбачених ч.4 ст. 358; ч.3 ст. 190 КК України і обрав відносно нього міру покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК звільнив його від відбування покарання строком на 3 роки.

29 жовтня 2013 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області вказаний вирок суду першої інстанції був залишений у силі.

29 травня 2014 року відповідно до ухвали Вищего Спеціалізованого суду України, ухвалу апеляційної інстанції скасували, а справа направлена на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

18 вересня 2014року Апеляційний суд Одеської області вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.08.2013 року скасував і призначив новий розгляд у тому ж суді але в іншому складі суду. Підставою для скасування вироку стало недотримання судом І-ої інстанції вимог, щодо обов`язкової присутності обвинуваченого, захисника, потерпілого у підготовчому судовому засіданні та перевірки доводів прокурора, щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.4 ст. 358 КК на ч.3 ст.358 КК України.

29 жовтня 2014 року відповідно до ухвали Овідопольского районного суду Одеської області обвинувальний акт по вказаній справі було повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

01 грудня 2014 року до Овідопольского районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 та ч.4 ст. 358; ч.3 ст. 190 КК України.

22 грудня 2014 року Овідіопольським райсудом Одеської області обвинувальний акт від 22.11.2014 року був повернутий прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

24 березня 2015 року Апеляціним судом Одеської області ухвала суду першої інстанції від 22 грудня 2014 року була скасована , а обвинувальний акт був направлений до суду для розгляду кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Відповідно до ст.. 49 ч.1-3 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінальної справи та обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в березні 2009 року та 04 вересня 2009 року вчинив злочини передбачені ст.ст.190ч.2, 358 ч.4 КК України отже, початок перебігу строку щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності починається з березня 2009 і закінчується в березні 2014 року.
За таких обставин, на даний час строк, передбачений КК України щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.4 КК України минув, в зв`язку з чим суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 369, 373, 374 КПК України ( ред. 2012 р.), суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.2 КК України виправдувати у зв`язку не доведеністю вчиненого кримінального правопорушення в якому обвинувачується особа.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч.3, 190 ч.2 КК України та призначити йому покарання по:
-ст. 358 ч.3 КК України у вигляді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. ;
-ст.190 ч.2 КК України у вигляді ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.;
Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України по сукупності злочинів призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням та остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.;
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді підписка про невиїзд залишити до набрання вироку чинності.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України у зв`язку зі закінченням строку давності.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 28 600 грн.
Постанову слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМС України в Одеської області ОСОБА_26 від 19.05.20012 року про накладена арешту на нерухоме майно у вигляді квартири, трикімнатна за РПВН № 28224458, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 - скасувати.

Початок відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку направити учасникам кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

Суддя: ОСОБА_1