Справа № 509/2707/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальні провадження №0000865 від 15.05.2019 року, №0001026 від 14.06.2019 року та №0001064 від 20.06.2019 року з обвинувальними актами за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Овідіополь Одеської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.02.2019 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. який не сплачено,
у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.126-1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 року, приблизно о 19 год. 00 хв., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, упевнившись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу з квіткової клумби, розташованої напроти студії краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вказаною адресою, таємно викрав раніше помічену ним металеву конструкцію, у вигляді металевого парапету сходового майданчика довжиною 4 метри, вартістю 1000 гривень.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши гр. ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , 11.05.2019 року, приблизно о 21 год. 00 хв., більш точний час в ході розслідування встановити не надалось можливим, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де розташований будинок громадянина ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, упевнившись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, через хвіртку незаконно проник на огороджену територію вказаного домоволодіння, де з подвір`я таємно викрав металеву (чавунну) ванну, об`ємом 250 літрів, вагою 114 кг, вартістю 570 гривень.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши гр. ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 570 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Крім того, 13.06.2019 до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області звернулась ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо системного домашнього насилля з боку рідного брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким ОСОБА_8 проживає за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 09.06.2019 року, приблизно о 21 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку по відношенню до старшої рідної сестри ОСОБА_8 , в ході якої виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство.

Також, слідством встановлено, що ОСОБА_5 на протязі близько п`яти останніх років мешкає на території одного домоволодіння з рідною сестрою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , однак не веде спільний побут із сестрою, при цьому власником житла являється їх мати ОСОБА_9 .

На протязі 2018-2019 року, ОСОБА_8 неодноразово зверталась до органів Національної поліції України, із заявами щодо домашнього насильства з боку ОСОБА_5 , тобто умисного вчинення психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, що передбачено ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно адміністративного протоколу від 16.11.2018 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області 15.01.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо сестри ОСОБА_8 .

Згідно адміністративного протоколу від 19.11.2018 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області 15.01.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо сестри ОСОБА_8 .

Згідно адміністративного протоколу від 08.04.2019 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, Овідіопольським районним судом Одеської області 13.06.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо сестри ОСОБА_8 .

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме 05.11.2018 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, 09.11.2018 року приблизно о 17 годин 20 хвилин та 20.03.2019 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно сестри ОСОБА_8 психологічне насильство у вигляді словесних образ і приниження гідності останньої, тому ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП домашнього насильства відносно ОСОБА_8 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного характеру ОСОБА_5 по відношенні до сестри ОСОБА_8

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чині; також, згідно ст.35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ст.126-1 КК України вчинення умисного систематичного психологічного насильства щодо рідної сестри, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Крім того, ОСОБА_5 , 15 травня 2019 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, більш точний час в ході розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, прибув до приватного будинку, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи біля вказаного вище будинку, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що власник домоволодіння відсутній, непомітно для оточуючих, відвівши запірний механізм металевої хвіртки у вигляду засуву у крайнє положення проник на територію домоволодіння, де, здійснивши пошуки, помітив на подвір`ї металеву трубу довжиною 6,5 метрів, діаметром 60 мм., вартістю 250 гривень, яку завантажив до заздалегідь підготовленого для вчинення злочину візка, таким чином повторно таємно викрав майно ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 250 гривень.

Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

За сукупністю скоєного ОСОБА_5 скоїв злочини, передбачені ст.ст.126-1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю і у скоєних ним злочинах щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочини при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, але звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_5 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.126-1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.ст.126-1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_5 підлягає в порядку ст.ст.70, 71 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, а у відповідності до ст.12 КК України скоєні ОСОБА_5 злочини відносяться:

- ст.126-1 КК України до злочинів невеликої тяжкості;

- ст.185 ч.2 КК України до злочинів середньої тяжкості;

- ст.185 ч.3 КК України до тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- обвинувачений ОСОБА_5 двічі був засуджений, не одружений, офіційно не працює, характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази слід вважати повернутими потерпілим.

Цивільні позови не заявлялись.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.126-1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.126-1 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ст.ст.185 ч.3 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання обрати шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням і остаточно визначити 3 (три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

У відповідності зі ст.71 КК України, до призначеного покарання приєднати не виконане покарання, призначене ОСОБА_5 Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2019 року, яким ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України засуджено до штрафу у в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., і остаточно визначити покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі та штраф ув розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., який виконувати самостійно.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, з 10.07.2019 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази вважати повернутими потерпылим.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1