ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/263/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року, якою

залишено без розгляду скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Згідно зі змістом ухвали, 21 грудня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на виконання ухвали колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 28.11.2018 року надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про вчинення злочину.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_7 слідчий суддя, посилаючись на положення ст.306 КПК України,зазначив, що судом використанні всі процесуальні можливості щодо повідомлення заявника, проте ОСОБА_7 з невідомих суду причин в судові засідання не з`явився, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , вказує, що оскаржувану ухвалу слідчого судді від 01.02.2019 року він отримав лише 04.03.2019 року.

Вказану ухвалу слідчого судді від 01.02.2019 року апелянт вважає необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Залишаючи без розгляду скаргу, слідчий суддя вийшла за межі правового поля визначеного КПК України та позбавила його права на судовий захист. Висновок суду про повернення скарги суперечить п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити розгляд справи в суді першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про сутність судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною третьою ст.306 КПК України встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Як на підставу для залишення скарги без розгляду слідчий суддя зазначив те, що судом використанні всі процесуальні можливості щодо повідомлення заявника, проте ОСОБА_7 з невідомих суду причин в судові засідання не з`явився, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду.

Дійсно у узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» йшлося про прецеденти такого роду, коли слідчими суддями за схожих обставин приймалося рішення про залишення скарги без розгляду і ВССУ вважав такі рішення правильними. Разом з цим вказане узагальнення не є джерелом права. Крім того ВССУ визнав правильним таку практику у випадках коли скаржник чи його представник повторно не з`явилися в судове засідання будучи належно повідомленими про час і місце розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною 8 вказаної статті передбачено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

З матеріалів провадження випливало, що в судові засідання, призначені на 26.12.2018, 10.01.2019 та 01.02.2019 ОСОБА_7 . Слідчим суддею зазначено, що у вказані дати судових засідань скаржник не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток про виклик на адресу проживання, яка вказана заявником в скарзі та підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання.
Постановляючи ухвалу про залишення скарги ОСОБА_7 без розгляду з підстав, передбачених ч.3 ст.306 КПК, слідчий суддя виходив з того, що заявник, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, тим самим не виявив бажання підтримати вимоги скарги у судовому засіданні.
Проте колегія суддів не може погодитися із зазначеним рішенням слідчого судді виходячи з наступного.

Залишаючи скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР без розгляду, слідчий суддя ухвалив рішення, не передбачене чинним кримінальним процесуальним законом, а саме ч.2 ст.307 КПК.

Так, ч.2 ст.307 КПК передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування ухвала слідчого судді може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Інших ухвал за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя постановити не вправі. Отже, ухвала слідчого судді про залишення без розгляду скарги не передбачена чинним КПК.
Сукупність вищевказаних обставини свідчить про переконливість доводів апелянта на предмет того, що ухвала слідчого судді про залишення без розгляду скарги винесена з формальних підстав, адже скаржник не мав можливості приймати участі в розгляді скарги з об`єктивних причин.

Тому вказану ухвалу не можна визнати законною і обґрунтованою, через що вона підлягає скасуванню з мотивів порушення вимог кримінального процесуального закону, а матеріали за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, підлягають поверненню до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали провадження направити до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4