Ухвала

Іменем України
21 червня 2019 року

м. Київ
справа № 133/2572/13-к

провадження № 51-8437впс18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянув подання виконуючого обов`язки голови Вінницького апеляційного суду про направлення кримінального провадження №0000009, справа №133/2572/13-к щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК) та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченогоч. 3 ст. 368 ККдо Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду.

Суть питання та встановлені судом обставини

До Верховного Суду надійшло подання виконуючого обов`язки голови Вінницького апеляційного суду про направлення кримінального провадження №0000009, справа №133/2572/13-к щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК) та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченогоч. 3 ст. 368 ККдо Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду, оскільки в межах територіальної юрисдикції цього суду вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Подання мотивовано також тим, що вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вини у вчиненні злочинів, передбаченихч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 369 КК. Також цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вини у вчиненні злочину, передбаченогоч. 3 ст. 368 КК.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2018 року вирок відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасовано, в тому числі на підставах порушення правил підсудності, а матеріали кримінального провадження направлено в той же суд для нового розгляду.

У вищезазначеній ухвалі суд апеляційної інстанції не посилаючись на конкретну норму КПК встановив, що направлення матеріалів даного кримінального провадження старшим прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях про корупційні злочини Генеральної прокуратури України для розгляду до суду іншої області (Козятинського міськрайонного суду Вінницької області), а не в межах територіальної юрисдикції суду якого вчинено кримінальне правопорушення, є незаконним.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотань прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну територіальної підсудності даного провадження у зв`язку з порушенням передбаченого КПК принципу інстанційності при вирішенні питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2019 року залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визначення підсудності даного кримінального провадження, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК Верховний Суд може вирішувати питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а не визначити підсудність кримінального провадження, як про це ставиться питання в клопотанні.

Мотиви суду

Розглянувши подання по суті, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні подання належить відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 32 КПК, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КПК кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з подання та матеріалів кримінального провадження, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинено на території с. Оліївка Житомирського району Житомирської області, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Житомирського районного суду Житомирської області.

Однак, відповідно до подання та матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому діяння працював на посаді судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, а тому кримінальне провадження не може розглядатися судами Житомирської області, оскільки направлення даного кримінального провадження до Житомирського районного суду Житомирської області буде суперечити положенням, передбаченим ч. 2 ст. 32 КПК.

У зв`язку з цим поставлене у поданні питання про направлення кримінального провадження до Житомирського районного суду Житомирської області та його обґрунтування не відповідає вимогам закону, оскільки підстави, на які посилається виконуючий обов`язки голови Вінницького апеляційного суду не ґрунтуються на приписах, передбачених ч. 2 ст. 32 КПК.

Таким чином виходячи із приписів ст. 32 КПК, кримінальне провадження відносно судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області може розглядатися лише найбільш наближеним судом іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).

Якщо у суду, що звернувся з поданням, є обґрунтовані доводи про недотримання положень кримінального процесуального закону під час направлення прокурором кримінального провадження на розгляд до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, то він має право ініціювати питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого у порядку визначеному законом. При цьому суд не має права порушувати питання про направлення кримінального провадження до Житомирського районного суду Житомирської області, а тому подання виконуючого обов`язки голови Вінницького апеляційного суду про направлення справидо Житомирського районного суду Житомирської областіне підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 32, 34, 376, 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання виконуючого обов`язки голови Вінницького апеляційного суду.

Кримінальне провадження №0000009, справа №133/2572/13-к щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 369 КК та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК повернути до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3