Справа №586/714/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/810/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 586/714/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Середино-Будського районного суду Сумської області від 11 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні заяви про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

02 липня 2019 року до Середино-Будського районного суду Сумської області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому у строк відбування покарання строк, з якого його було взято під варту у даному провадженні.

Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 11 липня 2019 року відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні його заяви про зарахування строку попереднього ув`язнення. Рішення суду мотивоване тим, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.389 КК України ОСОБА_7 вчинив у січні 2018 року, вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 27 березня 2019 року із застосуванням ч.4 ст.70 КК України йому було призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком цього ж суду від 08 червня 2018 року, а тому строк відбування покарання за даним вироком також рахується з 09 серпня 2018 року, тобто з моменту затримання засудженого ОСОБА_7 на виконання вироку від 08 червня 2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішення, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення за об`єднаним кримінальним провадженням з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), з розрахунку, що одному дню перебування в слідчому ізоляторі відповідають два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 , який просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою зарахувати йому у строк покарання строк перебування під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від №838-VIII 26.11.2015, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 визначено правило зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017, яким ч.5 ст.72 КК України викладено в іншій редакції, що передбачає зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.4 ст.5 КК України у тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Нормою ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 за попереднім вироком був засуджений 08 червня 2018 року Середино-Будським районним суду Сумської області за ч.3 ст.185, ст.ст.71, 72 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 15 днів. При цьому, судом встановлено, що строк відбування покарання за даним вироком рахується з 09 серпня 2018 року, тобто з моменту затримання засудженого ОСОБА_7 на виконання вироку від 08 червня 2018 року.

Вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 27 березня 2019 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.389, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 15 днів, строк відбування покарання рахується з 09 серпня 2018 року, запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Також судом встановлено, що злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України, ОСОБА_7 вчинив у січні 2018 року. Під час судового провадження ОСОБА_7 відбував зазначене покарання в Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)» і на підставі ухвали Середино-Будського районного суду Сумської області від 09 листопада 2018 року у кримінальному провадженні за ч.2 ст.389 КК України засудженого ОСОБА_7 з місця відбування покарання на час судового провадження було переведено 29 листопада 2018 року до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор.

29 серпня 2018 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до якої дійшла висновку про те, що ч.5 ст.72 КК України є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючи (ультрактивну) дію.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього за вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 27 березня 2019 року ОСОБА_7 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за злочин, яким був вчинений після 21 червня 2017 року, тобто у той період, коли діяв Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року щодо зарахування засудженим строку попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав і для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 376; 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Середино-Будського районного суду Сумської області від 11 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.