УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000204 від 07.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, в рамках якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016 накладено арешт на земельні ділянки, у тому числі на земельні ділянки, розташовані в межах Української міської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_5 та мають такі кадастрові номери: :04:053:0010, :04:053:0012.

Заявник зазначає, що власник вказаних земельних ділянок ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.05.2018 виданим Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відкрито спадкову справу № 28/2018 щодо майна померлої ОСОБА_5 , спадкоємець за заповітом - ОСОБА_4 .

В обґрунтування доводів заявник вказує, що рішенням Господарського суду Київської області від 11.12.2017 відмовлено у задоволенні позову перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Української міської ради до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Проект» та Обухівської міської ради в особі відділу державної реєстрації виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про: (1) визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» від 17.10.2012 р. № 1361 в частині передачі у власність 42-м фізичним особам земельних ділянок в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області; (2) визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 19.12.2012 р. № 2303 «Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради»; (3) визнання недійсними рішень Реєстраційної служби Обухівського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки за ТОВ «Ленд-Проект» від 22.11.2013 р. за відповідними номерами; (4) витребування в комунальну власність на користь територіальної громади в особі Української міської ради з незаконного володіння ТОВ «Ленд-Проект» земельних ділянок.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 та постановою Верховного суду від 11.07.2018 вказане вище рішення залишено без змін.

Посилаючись на зазначене, також те, що власник вказаних земельних ділянок не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні в межах якого накладено арешт, у слідчих відсутні докази, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення, набуте протиправним шляхом або отримані в наслідок вчинення кримінального правопорушення, заявник просив скасувати накладений арешт, оскільки у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання, також матеріали, які слугували підставою для накладення арешту слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016 задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000204 та накладено арешт на земельні ділянки, у тому числі на земельні ділянки, які належать на праві власності ОСОБА_5 .

Підставою для накладення арешту послугувало те, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та з метою запобігання незаконному заволодінню та можливому незаконному відчуженню спірного майна.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено з метою збереження речових доказів відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, оскільки наявні ризики передачі та відчуження спірного майна.
При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При розгляді клопотання по суті встановлено нові обставини, які спростовують твердження слідчого, що спірні земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, головою Обухівської районної державної адміністрації ОСОБА_8 видані розпорядження №1361 від 17.10.2012 та №2303 від 19.12.2012 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого-селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.
З цього приводу перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Української міської ради звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ТОВ «Ленд-Проект», Обухівської міської ради Київської області в особі відділу державної реєстрації виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про визнання недійсним розпоряджень та витребування майна, за результатами розгляду якого рішенням Господарського суду Київської області від 11.12.2017 відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В наступному постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 та постановою Верховного суду від 11.07.2018 залишено без змін рішення суду першої інстанції.
Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на законі та у сукупності спростовують твердження слідчого, що спірне майно, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу, а тому воно не є доказом та предметом кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий в судове засідання не з`явився, будь яких доказів на підтвердження обґрунтування таких тверджень слідчим не надано, як і не надано доказів причетності ОСОБА_5 до вказаного кримінального провадження.

Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

При вирішенні питання про скасування арешту майна також необхідно враховувати співмірність між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, з метою уникнення більш складних наслідків.
Як вбачається з матеріалів клопотання власник вказаних земельних ділянок ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.05.2018 виданим Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 348/02-14 від 29.07.2019, ОСОБА_4 звернулась за отриманням Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:053:0010, :04:053:0012, які розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська сільська рада, які належали померлій ОСОБА_5 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів від 29.07.2019 року, інформаційні довідки: № 175493806 та № 175494100 на вищевказані земельні ділянки накладено арешт Обухівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області, на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва, у зв`язку з чим видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом не можливо.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, підсумовуючи, слідчий суддя вважає не співмірним застосування накладеного арешту та доходить висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна, оскільки арешт майна у кримінальному провадженні №0000204 накладений 28.11.2016, що давало змогу органам досудового розслідування впродовж тривалого часу надати докази того, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016 у кримінальному провадженні №0000204 від 07.04.2016 в частині накладення арешту на земельні ділянки, розташовані в межах Української міської ради Обухівського району Київської області, що належать ОСОБА_5 та мають такі кадастрові номери: :04:053:0010, :04:053:0012.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.11. 2019.

Слідчий суддя