ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа № 660/1362/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження: 11-сс/819/469/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала про арешт майна
УХВАЛА
іменем України
14 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000476 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Слідчий СВ Нововоронцовського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під приводом купівлі зерна пшениці шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_11 , незаконно заволодів належним тому зерном пшениці, обіцяючи виплатити за його купівлю грошові кошти, але по теперішній час грошові кошти не повертає та на зв`язок не виходить, у зв`язку з чим потерпілому завдано матеріальних збитків у розмірі понад 50000 доларів США.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 має у власності автомобіль Volkswagen Touareg, сірого кольору, р/н НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , автомобіль Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , а також житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 205,2 кв.м.

Тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також у зв`язку з тим, що автомобіль Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення та речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на автомобіль Volkswagen Touareg сірого кольору, р/н НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 ; автомобіль Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 ; причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 ; житловий будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 205,2 кв.м., шляхом заборони відчуження вказаного майна.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого частково та накладено арешт на речові докази, а саме автомобіль Volkswagen Touareg, сірого кольору, р/н НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 ; автомобіль Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 ; причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , що належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна. В частині задоволення інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про існування рішення слідчого судді ОСОБА_8 не було відомо.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник указує, що прийняте рішення про арешт майна, зокрема автомобілів, які належать ОСОБА_10 є засобом порушення прав ОСОБА_8 , оскільки 21.12.2018 року Київським районним судом м. Одеси винесено рішення за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10 , відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики в розмірі 5 335 105,49 грн. Вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_10 , зокрема, транспортні засоби із забороною їх відчуження. У зв`язку із викладеним апелянт наголошує, що під час звернення до Сервісного центру м. Миколаєва в липні 2019 року для переоформлення транспортних засобів, ОСОБА_8 дізнався про існування арешту на частину майна боржника, зокрема, 3 транспортні засоби, у зв`язку із чим порушено його конституційне право на володіння, користування та розпорядження майном. Крім того, захисник вказує, що арештоване майно не відповідає критеріям ст.167 КПК України та не є речовим доказом вчинення злочину, передбаченого ст.190 КК України, а слідчим суддею не перевірено достатність підстав для задоволення клопотання слідчого. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження, підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, у дебатах сторони залишились на висловлених позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Апелянтом вказано про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження у зв`язку із необізнаністю існування ухвали слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року, а отже строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали має бути поновлений.

Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. ст.170,173 КПК України.

Згідно із положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів наданих суду, гр. ОСОБА_10 під приводом купівлі зерна пшениці шляхом обману та зловживання довірою гр. ОСОБА_11 незаконно заволодів вказаним зерном пшениці, обіцяючи виплатити за його купівлю грошові кошти, але до сих пір договірних обіцянок не виконав, на зв`язок із потерпілим не виходить. З пояснень потерпілого встановлено, що ОСОБА_10 незаконно заволодів зерном пшениці загальною вагою 227т 200 кг, попередньо оговорена ціна, за яку ОСОБА_10 мав придбати зерно становить 200 доларів США за одну тону, а тому загальна сума збитків, завданих обманом ОСОБА_11 становить 50000 доларів США.

Встановлено, шо поблизу кафе «Українська кухня» по вул. Степова в смт. Нововоронцовка Херсонської області у власному автомобілі Volkswagen Touareg, сірого кольору, р/н НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 ОСОБА_10 написав розписку про те, що зобов`язується повернути ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 31350 доларів США.

На вантажних автомобілях, одним з яких є Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 ; причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 ОСОБА_10 здійснив вивіз зерна пшениці, що належить ОСОБА_11

19.11.2018 року за заявою ОСОБА_11 про незаконне заволодіння його майном гр. ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою та обіцянкою виплатити грошові кошти за вивезене зерно, до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Згідно із ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо особа, що його подала , не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України.

Згідно із ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя встановив, що майно, на яке пропонується накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000476 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, що відповідає вимогам ст.98 КПК України, проте дійшов висновку, що в клопотанні відсутні підстави для накладення арешту на житловий будинок, що належить ОСОБА_10 .

Враховуючи, що арешт майна - автомобілів є єдиною можливою та необхідною мірою, яка забезпечить неможливість відчуження майна, тому наявні підстави для його арешту з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Встановивши зазначені обставини, перевіривши обґрунтованість клопотання слідчого про необхідність арешту майна, та, врахувавши положення ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, з яким погоджується і колегія суддів.

На думку колегія суддів, слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, і доводи апеляційної скарги з цього приводу їх не спростовують.

Згідно із ч.3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення.

З огляду на вказане, майно, яке є предметом кримінального правопорушення, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті є формою забезпечення доказів, самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та на відміну від інших правових підстав, не вимагає наявність усіх зазначених підстав для накладення арешту на майно.

Стан доказів, що вказують на вчинення злочину, а також на наявність підстав вважати, що майно має ознаки, передбачені ст.98 КПК України, є достатніми для застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зазначені докази були предметом належної перевірки слідчого судді.

Доводи апелянта про те, що за ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року майно ОСОБА_10 , а саме автомобілі Volkswagen Touareg, сірого кольору, р/н НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 ; Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 ; причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 арештовані з підстав вжиття заходів забезпечення позову, а 21.12.2018 року вказаним судом постановлено заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_8 та стягнуто на його користь з ОСОБА_10 заборгованість за договором позики в розмірі 5 335 105, 49 грн., а отже ОСОБА_8 позбавлено можливості володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, яке передано йому за вказаним судовим рішенням, не заслуговують на увагу, оскільки рішення, постановлено після ухвали слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21.11.2018 року і чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено пріоритетність рішень, постановлених в межах цивільного судочинства над рішеннями, постановленими у кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що арештовані транспортні засоби не містять жодних слідів кримінального правопорушення є невмотивованими, оскільки вказані транспортні засоби є безпосередньо предметом вчинення злочину, що відповідає вимогам ст.170, 173 КПК України.

Крім того, доводи апелянта про те, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався в клопотанні, а слідчий суддя відповідно до ст.94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, слід визнати безпідставними, виходячи з наступного.

На даній стадії процесу слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, доведеність чи недоведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність відповідно до вимог ст.170 КПК України є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб, що, на думку колегії суддів, було дотримано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч.1 ст.170 КПК України має тимчасовий характер і негайно припиняється, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно має беззаперечне доказове значення.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, оцінивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що іншим шляхом не виявляється можливим встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження, оскільки лише накладанням арешту на зазначене майно можливо отримати докази, які мають суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення та осіб, причетних до їх вчинення.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України апелянт не позбавлений можливості звернутись із клопотанням до слідчого судді про скасування арешту майна.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Істотних порушень вимог КПК України, які стали б безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення, колегія судді не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме автомобіль Volkswagen Touareg, сірого кольору, р/н НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 ; автомобіль Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 ; причеп Stas 038-3FAK, р/н НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , що належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2