Справа № 461/1953/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2019 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, раніше судимого, який проживає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 17.02.2019 року приблизно о 19 годин 24 хвилини, перебуваючи в приміщенні магазину «Близенько», за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 1/3, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав масло «Ферма солодковершкове екстра пергамент 82,5 % 200 гр» у кількості 4 штуки вартістю 35,25 гривень, кожна, та масло «Ферма селянське 73% 200 грам» у кількості 4 штуки вартістю 31,30 гривень, кожна, чим заподіяв ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальну шкоду на суму 266,20 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 , 02.04.2019 року, в період часу з 18 години 21 хвилини до 18 годин 24 хвилини, перебуваючи в приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-сервіс Львів», по вул. Кн. Романа, 9 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з вищевказаного магазину: одну упаковку кави «Жардін Еспресо» 250 грам вартістю 86,80 гривень, одну упаковку кави «Жардін Десерт Кап» 250 грам вартістю 86,80 гривень, одну банку шоколадної пасти «Нутелла» 350 грам вартістю 91,20 гривень, чим завдав ПП «Мережа-сервіс Львів» матеріальної шкоди на суму 264,80 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказав, що дійсно таємно викрав в приміщенні магазину «Близенько», за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 1/3, масло, а в приміщенні магазину «Близенько» ПП «Мережа-сервіс Львів», що по вул. Кн. Романа, 9 у м. Львові каву та шоколадну пасту. Пояснив, що викрадав ці предмети, в період часу та спосіб, які зазначені в обвинувальних актах. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочинів, також перелік викрадених предметів відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації згідно якої, існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки останнього для суспільства, виправлення засудженого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що останній вину у скоєному визнав повністю, при цьому заподіяну потерпілим матеріальну шкоду не відшкодував, а лише має намір це зробити. Також, суд враховуєфактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, а саме розмір заподіяної матеріальної шкоди потерпілим, спосіб вчинення злочинів та реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, корисливий мотив злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, сімейне становище, те, що останній раніше судимий, відомостей про перебування на обліку в лікаря психіатра та нарколога не встановлено, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визначає визнання вини.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив два тотожні злочини, а відтак, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною за всіма епізодами крадіжок, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якої вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вищенаведені обставини справи, зокрема наведені дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, визнану судом пом`якшуючу обставину, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ по справі DVD-R диск з надписом «Datex» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1