Справа № 1-2/2007 Провадження №11-кп/802/420/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2019 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2007 року,

В С Т А Н О В И В:

Вироком апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2007 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, із призначенням покарання за:

-п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного йому на праві власності;

-ч.4 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання даного покарання та покарання, призначеного за вироком апеляційного суду Волинської області від 05 грудня 2003 року, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного йому на праві власності.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 червня 2008 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2007 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2019 року подану ОСОБА_7 заяву було залишено без руху з підстав недотримання ним вимог ст.462 КПК України. Цією ж ухвалою заявнику було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2019 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2007 року за нововиявленими обставинами повернуто.
Своє рішення суд мотивував тим, що заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не оформлена згідно з вимогами ст.462 КПК України, а зазначені в ухвалі суду від 28 березня 2019 року недоліки заявником не усунуті.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 стверджує, що рішення місцевого суду є незаконним, а тому просить його скасувати та постановити нове.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили скасувати ухвалу місцевого суду, прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положеннями ст.20 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Відповідно до приписів п.1,2 ч.1 ст.49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.
А нормами ч.1 ст.52 КПК України визначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
На думку апеляційного суду, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано.
Як вбачається із матеріалів провадження за заявою ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, після отримання ним ухвали про залишення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху, він подавав до місцевого суду клопотання від 11.04.2019, від 18.04.2019, від 12.05.2019 із проханням про призначення йому захисника (а.п.25, 34, 53), однак, суд першої інстанції в порушення положень ст.49 КПК України не залучив засудженому ОСОБА_7 захисника, і взагалі не вирішив подані ним клопотання про залучення захисника, так як в матеріалах провадження будь-які судові рішення за поданими клопотаннями відсутні.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_7 засуджений вироком апеляційного суду Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених п.п.4.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими.
Таким чином, суд першої інстанції, не вирішивши клопотання засудженого ОСОБА_7 про залучення йому захисника, не дотримався положень ст.ст.49, 52 КПК України, повернув йому заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, чим допустив порушення його права на захист, передбачене ст.20 КПК України, що на думку апеляційного суду є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
За наведених обставин, ухвала про повернення заяви від 06.05.2019 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.2 ст.412 КПК України із направленням заяви ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до Ковельського міськрайонного суду Волинської області для усунення виявлених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та виконання вимог ст.464 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 459 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2019 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2007 року скасувати.

Направити заяву ОСОБА_7 до Ковельського міськрайонного суду для виконання вимог ст.464 КПК України.

Головуючий

Судді