ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2339/19 Справа № 176/1579/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, раніше судимого,
- 04 лютого 2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі 4 роки 1 місяць, відбуває покарання у державній установі Жовтоводська виправна колонія №26,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 25 червня 2019 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 було відмовлено.
Кримінальне провадження №0000913 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, повернуто керівнику Жовтоводської місцевої прокуратури для організації продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.
Як встановлено судом, за вх. 6162/19 від 26 червня 2019 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.10.2018 року за №0000913, за обвинуваченням ОСОБА_7 у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що будучи засудженим 04 лютого 2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі 4 роки 1 місяць, відбуваючи з 26 квітня 2016 року покарання у Державній установі Жовтоводська виправна колонія №26, розташованій по пров. Дальньому, 11 у м. Жовті Води Дніпропетровської області, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.
Так, засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи з 26 квітня 2016 року покарання у Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не виконував законних вимог представників адміністрації Державної установи Жовтоводська виправна колонія (№26), на виховні заходи адміністрації не реагував, за що станом на 18 жовтня 2018 року до засудженого ОСОБА_7 адміністрацією Державної установи Жовтоводська виправна колонія №26 застосовано 82 стягнення у вигляді попереджень, 27 стягнень у вигляді догани, 16 стягнень у вигляді суворої догани, 12 стягнень у вигляді поміщення до дисциплінарно ізолятору, 2 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, з яких одне строком на 1 місяць 04 вересня 2016 року, друге 16 серпня 2018 року строком 1 місяць.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 391 КК України за ознаками злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Під час досудового розслідування між прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 від 25 червня 2018 року укладена угода про визнання винуватості, згідно змісту якої ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнає свою вину у висунутому обвинуваченні та зобов`язується визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.
Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 25 червня 2019 року в ній сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 має понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст. 391 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року у вигляді позбавлення волі 4 роки 1 місяця та остаточно до відбування призначити покарання у вигляді 4 роки 3 місяці позбавлення волі. При цьому узгодили та визначили початок відбування строку остаточного покарання, який рахувати починаючи з 18 листопада 2015 року.
Однак, як зазначено в угоді, ОСОБА_7 на цей час відбуває покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року, за яким засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України та йому призначене покарання, яке складає 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Так рахуючи з 18 листопада 2015 року, тобто з дня затримання та початку відбування
ОСОБА_7 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року покарання, за яким на цей час відбуває, як зазначено в угоді, то на теперішній момент останній є такий, який фактично відбув 3 роки 7 місяців 12 днів, і виходячи з цього частина не відбутого покарання за вищезазначеним вироком складає 5 місяців 8 днів. Якщо рахувати з дня постановлення вироку з 04 лютого 2016 року, то не відбута частина покарання буде ще меншою. Застосовуючи положення ст. 71 КК України про сукупність вироків навіть шляхом повного складання покарань - за діяння, встановленого угодою про визнання винуватості, за ст. 391 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, та повністю не відбутої частини покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року, за яким на цей час відбуває покарання, не відбута частина якого на цей час складає 5 місяців 8 днів, то навіть у такому випадку остаточне покарання за сукупністю вироків не буде складати 4 роки 3 місяці позбавлення волі, як узгоджено на досудовому розслідуванні в угоді про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 , та яка подана разом з обвинувальним актом на затвердження суду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що узгоджене сторонами в угоді покарання, за яким шляхом застосування положень ст. 71 КК України узгоджено до покарання за діяння за ст. 391 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком, за яким на цей час відбуває покарання обвинувачений, частково, але при цьому до складання враховується не частина фактично невідбутого покарання, а все покарання, яке первісно було призначене за попереднім вироком, то такі умови угоди викладені суперечливо та є такі, що суперечать вимогам кримінального закону в цілому, та як такі суттєво порушують права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист щодо вчиненого діяння та правильності застосування покарання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між підозрюваним та прокурором 25 червня 2019 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
В своїй апеляційній скарзі сторона обвинувачення посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо недотримання прокурором вимог КПК України при затвердженні угоди про визнання винуватості є безпідставними та необгрунтованими, та такими що не відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, а оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог ст. 314 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до положень ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду, розгляд якої проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Так, підставою для повернення кримінального провадження для організації продовження досудового розслідування стало те, що, відповідно висновків суду першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_7 не розумів та плутався щодо узгодженого покарання.

Разом з тим, суд в ухвалі зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 фактично відбув 3 роки 7 місяців 12 днів покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ і виходячи із цього, частина невідбутого покарання складає 5 місяців 8 днів, а тому застосувавши положення ст. 71 КК України про сукупність вироків за ст. 391 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 лютого 2016 року не буде складати 4 роки 3 місяці позбавлення волі, як узгоджено в угоді про визнання винуватості.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що підставою для повернення обвинувального акут прокурору стали розбіжності в угоді про визнання винуватості, укладеної 25 червня 2019 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 , однак колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передбаченими, оскільки відповідно доч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку.

Таким чином, суд першої інстанції у разі прийняття рішення щодо наявності розбіжностей в угоді про визнання винуватості відповідно до положень кримінального процесуального закону України мав повноваження та підстави для відмови у затвердженні такої угоди, але не мав підстав для повернення обвинувального акту прокурору, так як у випадку відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, суд продовжує судове провадження у загальному порядку.
А тому, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4