Справа № 163/1694/19
Провадження № 1-кп/163/126/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000868 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Нововолинськ Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вищої освіти, вдови, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.368, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона як інспектор прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою службовою особою та працівником правоохоронного органу, в порушення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.2013 року № 884 "Порядку підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення", Указу Президента України № 256/2017, вимог ст.ст.22, 24 Закону України "Про запобігання корупції", п.6 ч.1 ст.19, ст.33 Закону України "Про державну прикордонну службу України", використала своє службове становище, здійснивши 02.05.2019 року безперешкодний пропуск через державний кордон України з Республіки Білорусь в пункті пропуску "Пулемець" Волинської митниці ДФС громадянки Російської Федерації ОСОБА_6 , яка не мала при собі достатнього фінансового забезпечення та не могла підтвердити мету в`їзду в Україну, одержавши від ОСОБА_7 , який запропонував посприяти в цьому, неправомірну вигоду в розмірі 2700 гривень на належну ОСОБА_4 банківську картку АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 .
Крім цього, придбавши в січні 2019 року, в період часу з травня 2019 року по 19.08.2019 року ОСОБА_4 використовувала завідомо підроблені свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 і номерні знаки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 на автомобілях "Ауді А4", ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , "Опель Омега", ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , які в законному порядку не зареєстровані, а свідоцтва про їх реєстрацію офіційного зразка на них уповноваженими органами не видавались.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.368, ч.4 ст.358 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою між обвинуваченою та прокурором прокуратури Волинської області про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих їй злочинів за фактичними обставинами в межах оголошеної підозри.

При відсутності обтяжуючих покарання обставин сторони погодили визнати пом`якшуючими обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання винуватості, позитивну характеристику обвинуваченої за місцем працевлаштування, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.368 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю строком один рік, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого основного покарання більш суворим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому засіданні визнала себе винуватою повністю.

Передбачений ч.4 ст.358 КК України злочини, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, ст.12 КК України віднесені до категорії невеликої тяжкості; передбачений ч.1 ст.368 КК України до категорії середньої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1 ст.368, ч.4 ст.358 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачена та її захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачена, її захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Доля речових доказів не вирішується з огляду на відсутність постанови про визнання речей чи документів такими доказами.

Долю арештованих речей та документів слід вирішити з врахуванням положень ст.100 КПК України і того факту, що зареєстрований власник автомобілів невідомий.

Судові витрати згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 29 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000868, укладену прокурором прокуратури Волинської області та обвинуваченою ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.368, ч.4 ст.358 КК України, і за цими законами призначити їй покарання:
за ч.1 ст.368 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком один рік;
за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком один рік.

Долю арештованого майна визначити таким чином:

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , НОМЕР_8 , номерні знаки НОМЕР_5 , НОМЕР_4 , які зберігаються в прокуратурі Волинської області, знищити, знявши накладений 20.08.2019 року слідчим суддею Личаківського районного суду міста Львова арешт;

пластикову картку "Київстар" із під сім картки, карту транспортного засобу, банківську картку "Приватбанк", умову передачі транспортного засобу, поліс страхування, довіреність на керування транспортним засобом, погодження на користування транспортним засобом, аркуш паперу із рукописними записами, страхові документи автомобіля "Опель Омега", що зберігаються в прокуратурі Волинської області, повернути ОСОБА_4 , знявши накладений 20.08.2019 року слідчим суддею Личаківського районного суду міста Львова арешт;

автомобілі "Ауді А4", ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , "Опель Омега", ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , та ключі від них, що зберігаються прокуратурою Волинської області, повернути зареєстрованому власнику або законному володільцю, знявши накладений 20.08.2019 року слідчим суддею Личаківського районного суду міста Львова арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень судових витрат на проведення судово-технічної експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1