У Х В А Л А

13 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка заявляє про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_3 , його адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про скасування арешту, -

Встановив:

в клопотанні вказано, що 09/10/2019 оглянуто автомобіль особи, яка заявляє про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів та вилучено слідчою автомобіль, ключ до нього, свідоцтво про реєстрацію з підстав сумніву щодо втручання в реєстраційний номер мотора автомобіля. Ухвалою від 15/10/2019 накладено арешт на вилучені речі з підстав визнання їх речовими доказами. Однак 01/11/2019 складено висновок експерта, відповідно до якого втручань в реєстраційний номер двигуна та мотора зазначеного автомобіля не здійснювалось.

В судовому засіданні адвокат надала перед судом пояснення про те, що питання невідповідності свідоцтва про реєстрацію відповідного транспортного засобу не ставилось з часу оголошення припущення про зміну ідентифікаційного номера мотора, висновком дослідження на час реєстрації в реєстраційному органі

Слідчий, прокурор потворно не з`вились в судове засідання, не виконали ухвали суду про зобов`язання надати суду інформацію.

В клопотанні адвоката в цій справі від 01/11/2019 вказано, що особа, яка вказує на порушення її прав та охоронюваних законом інтересів не був присутній в судовому засіданні 15/10/2019, в якому було накладено арешт на відповідні речі.

В судовому засіданні 13/11/2019 адвокат надала перед судом пояснення про те, що особа, яка вказує на порушення її прав та охоронюваних законом інтересів не був присутній в судовому засіданні 15/10/2019, в якому було накладено арешт на відповідні речі.

Натомість особа, яка вказує на порушення її прав та охоронюваних законом інтересів надала перед судом пояснення про те, що він був безпосереднім учасником судового засідання 15/10/2019, в якому було накладено арешт на відповідні речі.

В ухвалі від 15/10/2019 зазначено, що особа, яка вказує на порушення її прав та охоронюваних законом інтересів була присутня в судовому засіданні 15/10/2019, надавала пояснення.

При цьому в ч. 1 ст. 174 КПК України вказано, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Отже право на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту безпосередньо залежить від факту присутності відповідної особи у судовому засіданні при розгляді питання про арешт майна.

Правовою підставою звернення до суду з клопотанням про скасування арешту зазначеного майна безпосередньо адвокатом ОСОБА_4 вказано ч. 1 ст. 174 КПК України, в якій єдиною вимогою про визнання права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Однак судом призначено судове засідання в справі на підставі змісту клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що 01/11/2019 складено висновок акредитованого експерта №1853/19-28 за результатами трасологічного дослідження транспортного засобу «Subaru Forester» з державним номерним знаком НОМЕР_1 на підставі постанови слідчого ОСОБА_5 від 11/10/2019 в матеріалах кримінального провадження №00003387, відповідно до якого втручань в ідентифікаційний номер двигуна та ідентифікаційний номер мотора зазначеного автомобіля не здійснювалось; ідентифікаційний номер двигуна та ідентифікаційний номер мотора зазначеного автомобіля не змінювались та є первинними.

Також в судовому засіданні адвокат надала перед судом пояснення про те, що копію висновку експерта від 01/11/2019 нею отримано з матеріалів кримінального провадження, під час ознайомлення з ними. Вказаний висновок складено 01/11/2019, а судове засідання щодо накладення арешту на майно здійснено 15/10/2019. Зазначеним висновком експерта від 01/11/2019 спростовано усі припущення щодо втручання у ідентифікаційні номери кузова та мотора відповідного автомобіля.

Відповідно до змісту копії висновку експертного дослідження від 09/10/2019 «будь-яка копія висновку недійсна»; висновок складено не за рішенням суду чи правоохоронного органу.

Відповідно до ухвали від 15/10/2019 накладено арешт на автомобіль, ключ та свідоцтво про реєстрацію.

В судовому засіданні адвокат надала перед судом пояснення про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу взагалі ніколи і жодним офіційним документом в кримінальному провадженні не ставилось під сумнів його відповідності зразкам, а тому правові підстави для його арешту відсутні.

В ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Таким чином повернення майна здійснюється з правової підстави, що вказана в п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Таким чином питання повернення майна здійснюється самостійно слідчим та прокурором на підставі відповідної ухвали.

Питання повернення майна належить до стадії виконання ухвали, а не є правовою підставою для звернення до суду.

Так в ст. ст. 7, 26 КПК України проголошено диспозитивність при вирішенні кримінальних процесуальних спорів.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Перед судом не доведено порушення слідчим та прокурором їх обов`язку в частині повернення тимчасово вилученого майна. Отже перед судом не доведено існування спору у відповідній частині звернення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

постановив:

клопотання задовольнити частково;

скасувати арешт за ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15/10/2019 у кримінальному провадженні №00003387 транспортного засобу «Subaru Forester» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключ до зазначеного автомобіля;

в іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1