В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2019 місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква кримінальне провадження № 30002745, внесеного 19.09.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та угода про примирення.

Так, в кінці лютого 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на території м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, в ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, які належать потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом, не маючи в подальшому наміру повертати, попросив у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 гривень, для купівлі металобрухту, при цьому запевнивши останнього про повернення йому вказаних грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодився та передав останньому вказані грошові кошти.

В подальшому через два дні після вказаної події, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом, не маючи в подальшому наміру повертати, знову попросив у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 гривень, для купівлі металобрухту, при цьому запевнивши останнього про повернення йому вказаних грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодився та передав останньому вказані грошові кошти, будучи впевненим, що ОСОБА_3 поверне йому вказані грошові кошти.

Наступного дня, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом, не маючи в подальшому наміру повертати, знову попросив у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 800 гривень, для купівлі металобрухту, при цьому запевнивши останнього про повернення йому вказаних грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодився та через термінал в магазині «АТБ», що по вул. Поповича, 3 в м. Узин Білоцерківського району, Київської області, переказав останньому вказані грошові кошти на банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , будучи впевненим, що ОСОБА_3 поверне йому вказані грошові кошти.

Наступного дня, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом, не маючи в подальшому наміру повертати, знову попросив у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300 гривень, для купівлі металобрухту, при цьому запевнивши останнього про повернення йому вказаних грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодився та через термінал в магазині «АТБ», що по вул. Поповича, 3 в м. Узин Білоцерківського району, Київської області, переказав останньому вказані грошові кошти на банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , будучи впевненим, що ОСОБА_3 поверне йому вказані грошові кошти.

В свою чергу ОСОБА_3 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_5 не здогадується про його злочинні наміри, вважаючи свій злочинний умисел доведеним до кінця, заволодів грошовими коштами останнього в загальній сумі 5100 гривень та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, 01.09.2019, приблизно о 19.55 години по вул. Поповича м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, в ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом, не маючи в подальшому наміру повертати, попросив у потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10000 гривень, для купівлі металобрухту, при цьому запевнивши останнього про повернення йому вказаних грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_3 , погодився та передав останньому вказані грошові кошти.

В свою чергу ОСОБА_3 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_6 не здогадується про його злочинні наміри, вважаючи свій злочинний умисел доведеним до кінця, заволодів грошовими коштами останнього в загальній сумі 10000 гривень та розпорядився ними на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

30.10.2019 під час досудового слідства відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також з підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

За умовами цієї угоди сторони, а саме потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України у зазначених діяннях.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень зазначивши, що давати пояснення відмовляється, оскільки повністю згоден з викладеними обставини в обвинувальному акті. Також підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Крім цього, зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали угоду, просили її затвердити на викладених в ній умовах.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України ч. 1 ст. 190 КК України є злочином невеликої тяжкості, а злочин за ч. 2 ст. 190 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжує покарання судом не встановлена.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід не обирався. Речові докази по справі також відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду від 30.10.2019 про примирення, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30.10.2019 покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1