Справа № 353/673/18
Провадження № 11-кп/4808/316/19
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000064 за апеляційною скаргою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_8 за попереднім вироком Тлумацького районного суду від 12.10.2018 р., більш суворим покаранням, призначеним обвинуваченому за даним вироком Тисменицького районного суду від 25.06.2019 р., визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 обрано у виді тримання під вартою до вступу вироку в закону силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з часу ухвалення даного вироку суду, зарахувавши в строк відбуття покарання повністю відбуте ним покарання за попереднім вироком Тлумацького районного суду від 12.10.2018 р., а саме з 13.11.2018 р. по 13.05.2019 р.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 залишено без розгляду за клопотанням останньої.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Стягнуто із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави 1144 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судової дактилоскопічної експертизи за № 1.3-279/18 від 18.05.2018 р.

Судом першої інстанції встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вказаний злочин обвинувачений вчинив при наступних обставинах:

31.03.2018 року приблизно о 15 год. ОСОБА_8 проходячи в АДРЕСА_2 , побачив підсобне приміщення, у якому жителі будинку зберігали свої речі. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел вчинити крадіжку особистого майна з вказаного приміщення.

Після чого ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, підійшов до дверей підсобного приміщення та за допомогою сили вирвав скобу із дерев`яних дверей, після чого проник у підсобне приміщення, де побачив два спортивні велосипеди, бувші у вжитку: марки «Formula Blaze Pro», вартістю 5000 гривень, та марки «Azimut», вартістю 2500 гривень, які ОСОБА_8 вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки вказаних велосипедів, ОСОБА_8 таємно викрав спортивний велосипед марки «Formula Blaze Pro», бувший у вжитку, вартістю 5000 гривень, який належить ОСОБА_11 , після чого з викраденим майном з місця події скрився, а саме сів на вказаний велосипед та поїхав у м. Івано-Франківськ, де продав за 500 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5000 гривень.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_8 01.04.2018 р. приблизно о 11 год. реалізуючи свої злочинні наміри, з метою вчинення крадіжки другого велосипеда, прийшов до підсобного приміщення, що в АДРЕСА_2 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, підійшов до дверей підсобного приміщення та рукою витягнув скобу із дерев`яних дверей, яка ним була вирвана попередньо 31.03.2018 р., після чого проник усередину вказаного приміщення.

Тут ОСОБА_8 таємно викрав спортивний велосипед марки «Azimut», бувший у вжитку, вартістю 2500 грн., який належить ОСОБА_12 , після чого з викраденим майном з місця події скрився, а саме сів на вказаний велосипед та поїхав у м. Івано-Франківськ, де продав за 500 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.

В апеляційній скарзі неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_10 вважають призначене ОСОБА_8 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, оскільки є надто суворим.

Зокрема, вказують, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, достатньою мірою не врахував пом`якшуючі обставини, а саме: визнання обвинуваченим вини в повному обсязі, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, а також думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого. Крім того, звертають увагу на те, що ОСОБА_8 раніше судимий 12.10.2018 року Тлумацьким районним судом за ч.1 ст.185, 69, 102 КК України до шести місяців позбавлення волі, однак покарання відбув повністю. ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я, перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Тлумацької ЦРЛ з діагнозом «Змішані специфічні розлади розвитку з вираженими емоційними та поведінковими порушеннями»

Просять врахувати вказані обставини та вирок Тисменицького районного суду від 25 червня 2019 року змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин наведених у вироку, підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені у ході судового розгляду. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_10 вказують на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким негативно характеризується, по місцю навчання характеризується негативно, перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Тлумацької ЦРЛ з діагнозом «змішані специфічні розлади розвитку з вираженими емоційними та поведінковими порушеннями», на обліку в наркологічному кабінеті та ОНД не перебуває; раніше судимий, має незадовільний стан здоров`я, думку потерпілих щодо несуворості призначуваного ОСОБА_8 , а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував умови його життя та виховання, те, що він виріс у повній багатодітній сім`ї, у задовільних матеріально-побутових умовах, рівень його розвитку відповідає віку. А також суд першої інстанції взяв до уваги висновок Тлумацького районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, відповідно до якого, виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликаються обвинувачений та його законний представник, та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч.3 ст. 185 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5