Справа № 357/2280/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004117 від 22.10.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Васильків, Київської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
21 жовтня 2018 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись на території присадибної земельної ділянки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, умисно наніс один удар палицею в область правого стегна ОСОБА_5 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисно ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я, органами досудового слідства кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаюється, суду пояснив, що 21.10.2018 року він перебував у своєї бабусі ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_3 . Подія сталася на її присадибній ділянці, на грунті неприязних відносин потерпіла ОСОБА_5 штурхнула його палицею. Після чого останній забрав палицю у потерпілої та вдарив її нею.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що він вчинив закінчений умисний злочин середньої тяжкості проти життя та здоров`я особи, яке гарантується Конституцією України. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді тривалого розладу здоров`я потерпілої.

Крім того, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст. 66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи, суд приходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання у виді позбавлення волі. В зв`язку з цим, суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 7, 349, 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК суд ,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1