Провадження № 1-кс/761/44/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 10-28073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 10-28073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 (реєстровий запис № 1089) та подальшого договору дарування частки квартири від 12.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 (реєстровий запис 1352), квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних долях.
Маючи спільний намір відчужити належну їм квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 , де дізналися, що на зазначений об`єкт нерухомості до реєстру внесена заборона.
Зі змісту довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 146065970 вбачається, що 24.10.2011 року слідчим ОСОБА_9 . Слідчого відділу Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві винесенапостанова про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка нібито належить ОСОБА_10 .
Прицьому в графі «відомості про право власності» міститься інформація, згідно якої 06.07.2011 року та 30.08.2011 року прийнято рішення про державну реєстрацію цього права відповідно за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
Тобто на момент винесення слідчим постанови про накладення арешту в рамках кримінальної справи № 28073 квартира (або частка) за вказаною адресою не перебувала у власності ОСОБА_10 .
Діючи на підставі договорів про надання правової допомоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за № № 12/11/01/18-КП, 12/11/02/18-КП від 12.11.2018 року він звернувся до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві з адвокатським запитом про надання відповідної інформації.
Листом за підписом начальника Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 05.12.2018 року № 755-аз/125/56-2018 надано відповідь, згідно якої в провадженні зазначеного управління поліції перебуває кримінальна справа № 10-28073, яка не внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, інформація щодо пред`явлення підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ЄРДР відсутня.
Зазначає, що на момент подачі вказаного клопотання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є законними та добросовісними власниками зазначеної квартири, що була набута та зареєстрована у передбаченому законом порядку, а тому мають реалізувати своє право щодо користування та розпорядження цим майном (мирне володіння), оскільки зазначені власники арештованого майна не являються суб`єктами кримінального провадження, перелічених у ч. 5 ст. 170 КПК України.
Вказує, що арештована квартира не є об`єктом або предметом будь-якого злочину, а також на неї не може бути накладено стягнення з метою відшкодування майнової або іншої шкоди в рамках кримінальної справи № 10-28073.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити клопотання, оскільки вважає, що арешт на квартиру накладено необґрунтовано без достатніх правових та доказових підстав та таким, що порушує право власності ОСОБА_4 ОСОБА_12 .

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінальної справи № 10-28073, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, 16 червня 2011 року ОСОБА_13 до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві було подано заяву про вчинення відносно нього шахрайства за таких обставин.

Так, ОСОБА_13 вказано, що 26 липня 2010 року приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись по вул. О.Теліги, 39/2 в м. Києві ОСОБА_14 , 1963 р.н. шляхом обману заволодів його грошима в сумі 672 228 грн.

Постановою слідчого Слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 від 26.06.2011 року було порушено кримінальну справу по факту вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_15 від 08 липня 2011 року скасовано постанову про порушення кримінальної справи по факту вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого Слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 від 11 жовтня 2011 року порушено кримінальну справу по факту вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого Слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 від 24 жовтня 2011 року ОСОБА_13 визнано потерпілим по даній кримінальній справі.

Під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_13 /протокол допиту від 24.10.2011 року/, який показав, що 26 липня 2010 року згідно договору позики він надав ОСОБА_10 , яка є дружиною ОСОБА_14 , гроші в еквіваленті 60 000 доларів США строком на 1 рік. Вказаний договір бувукладений у приватного нотаріуса по вул. О.Теліги, 39/2 в м. Києві. Під час укладення договору, крім ОСОБА_10 був присутній її чоловік ОСОБА_14 . Загальна сума повернення боргу згідно договору становила 85 000 доларів США. Крім того, цього ж дня був укладений договір іпотеки на садовий будинок та земельну ділянку в м. Вишгороді, який належав ОСОБА_10 . У разі невиконання абоненалежноговиконання ОСОБА_10 зобов`язань ОСОБА_13 мав право на відшкодування позики за рахунок вказаних предметів іпотеки. На вказані об`єкти приватним нотаріусом ОСОБА_16 було накладено заборону щодо їх відчуження.

Зазначив, що ОСОБА_14 протягом серпня 2010 - лютого 2011 року повернув йому 15 тис. доларів США. Більше коштів від ОСОБА_14 він не отримував. Сума боргу, яку залишається винним ОСОБА_14 , складає 67 800 доларів США.

В подальшому,як зазначив ОСОБА_13 , в лютому 2011 року ОСОБА_14 зателефонував йому з проханням, щоб ОСОБА_13 віддав йому документи на будинок та зняв заборону з будинку для отримання ОСОБА_14 кредиту в банк, пообіцявши розрахуватися з ОСОБА_13 .

ОСОБА_13 , погодившись на такі умови, дозволив зняти заборону, накладену нотаріусом на будинок та земельну ділянку. Після цього ОСОБА_14 , отримавши кредит в Дельтабанку, віддавати борг ОСОБА_13 відмовився.

Під час досудового слідства було допитано в якості свідка ОСОБА_17 12.01.2012 року, який показав, що дійсно 26 липня 2010 року згідно договору позики ОСОБА_13 надав його дружині ОСОБА_10 гроші в еквіваленті 60 000 доларів США строком на 1 рік. Вказаний договір був укладений у приватного нотаріуса по вул. О.Теліги, 39/2 в м. Києві за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Під час укладення договору він також був присутній. Частково він повернув борг ОСОБА_13 та залишався винним ОСОБА_13 40 тис. доларів США. В подальшому він домовився з ОСОБА_13 , що останній зніме заборону з будинку для отримання ОСОБА_14 кредиту в банку та пообіцяв розрахуватися з ОСОБА_13 . Останній погодився на такі умови та зняв заборону, накладену нотаріусом на будинок.В подальшому ОСОБА_14 отримав кредит в Дельтабанку в сумі 60 тис. доларів США під заставу будинку в м. Вишгороді. Далі вказаний будинок ним було продано за 100 тис. доларів США. Після цього він розрахувався з банком в сумі 57 тис. доларів США, купив 2 автомобіля, а 43 тис. доларів США забрала дружина. На його пропозицію розрахуватися з ОСОБА_13 вона не відреагувала.

Під час досудового слідства було допитано в якості свідка ОСОБА_10 від 27.02.2012 року, яка показала, що 26 липня 2010 року вона з ОСОБА_13 уклала договір позики строком на 1 рік. Вказаний договір був укладений у приватного нотаріуса по вул. О.Теліги, 39/2 в м. Києві за її участю та ОСОБА_13 . Під час укладення договору її чоловік також був присутній. В приміщенні нотаріуса ОСОБА_13 передав її чоловіку гроші, яку саме суму вона не знає.

В подальшому її чоловік ОСОБА_14 домовився з ОСОБА_13 , що останній зніме заборону з будинку для отримання ОСОБА_14 кредиту в банку, пообіцявши розрахуватися з ОСОБА_13 . Останній погодився на такі умови та зняв заборону, накладену нотаріусом на будинок. Він отримав кредит в Дельтабанку під заставу будинку в м. Вишгороді. Далі вказаний будинок ним було продано за 100 тис. доларів США. Частина грошей була витрачена на погашення кредиту перед банком, а призначення іншої частини грошей, які залишилися від продажу вона називати відмовилась. Зазначила, що вона не знала, яку саме суму боргу винен її ОСОБА_18 .

Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 (реєстровий запис 1352), 12.08.2011 ОСОБА_19 подарувала частки квартири АДРЕСА_1 , що належала останній на праві приватної власності, своєму сину ОСОБА_5 .
Враховуючи вищевикладені обставини справи в сукупності, всі дії ОСОБА_10 щодо передачі майна її синові, а саме щодо дарування останньому частки квартири за договором від 12.08.2011 року, свідчать саме про ухилення ОСОБА_10 від сплати боргу потерпілому ОСОБА_13 .
Крім того, з приводу стягнення із ОСОБА_10 вказаного боргу, потерпілий ОСОБА_13 міг звернутися до суду з позовними заяви.
Також вищевказаний договір може бути оскаржений потерпілим ОСОБА_13 з приводу його незаконності.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З урахуванням викладеного, арешт на вищевказану квартиру накладений з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Матеріали клопотання та долучені до нього документи не містять належного обґрунтування та доказів про те, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного на вказане майно, відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 10-28073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 10-28073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 26 липня 2019 року о 15год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1