ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1955/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 642/7400/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , підозрюваного - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0002622 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0002622 про застосування до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 до 26.12.2019 року із забороною залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або суду, покладено на підозрюваного обов`язок, передбачений п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри, проте не вбачав підстав для застосування до підозрюваного такого найсуворішого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Захисник, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року скасувати.
В апеляційній скарзі її автор вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного переконливого доказу про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, не надано даних, які б підтверджували отримання правоохоронцями тілесних ушкоджень, не визначена їх тяжкість. У клопотанні вказано, що вина ОСОБА_7 підтверджується записами з нагрудних камер поліцейських, однак зазначені записи до клопотання не додані, не надано доказів навмисного чи випадкового спричинення ушкоджень. Захисник вважає, що у зв`язку із відсутністю складу злочину та обгрунтованої підозри застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставним. Зазначає, що слідчий суддя в ухвалі не зазначив жодного ризику, що унеможливлює застосування запобіжного заходу. Повідомляє, що підозрюваний одружений, не судимий, має вищу освіту, постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

В провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0002622, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

25.10.2019 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_7 , якому 26.10.2019 року було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 25.10.2019 року близько 15:30 працівники управління патрульної поліції в Харківській області ДПП ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 перебували в форменому одязі та виконували свої службові обов`язки по відпрацюванню території Холодногірського району м. Харкова по охороні громадського порядку та проводили превентивні дії з неповнолітнім ОСОБА_11 та його матір`ю ОСОБА_12 , у дворі будинку АДРЕСА_2 . В цей час, до працівників поліції та ОСОБА_12 підійшов раніше їм незнайомий ОСОБА_7 та почав висловлюватися в адресу працівників поліції нецензурною лайкою, та чіплятися руками за формений одяг останніх. Працівниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_13 неодноразово було повідомлено ОСОБА_7 припинити свої протиправні дії, та наслідки в разі їх продовження, на що останній не реагував та продовжив виражатися в адресу працівників поліції нецензурною лайкою. З метою виконання завдань поліції, передбачених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VII1 від 02.07.2015 року, працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 намагалися зупинити протиправні дії останнього, на що ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції в форменому одязі та зі спеціальними засобами, ігноруючи законні вимоги останніх, припинити протиправні дії, що виразилися у висловлюванні грубою нецензурною лайкою та чіплянні останніх за одяг, продовжив виражатися в адресу працівників поліції нецензурною лайкою, та бажаючи продовження своїх протиправних дій, діючи з раптово виниклим злочинним умислом, направленим на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, вихватив у працівника поліції ОСОБА_14 газовий балон «Терен-М4» та розпилив у очі останньому, та розпилив у очі працівникам поліції ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , чим завдав побої останнім. Намагаючись втекти з місця скоєння злочину ОСОБА_7 , був зупинений іншими працівниками поліції, але переслідуючи намір втечі завдав удар в обличчя ногою працівнику поліції ОСОБА_15 , чим заподіяв останньому тілесне ушкодження та страждання.
Відповідно до ч.1. ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, надаючи оцінку доводам клопотання слідчого, встановив обгрунтованість підозри проте не вбачав підстав для застосування до підозрюваного такого виняткового за своєю суворістю запобіжного заходу як тримання під вартою, про який просить сторона обвинувачення, посилаючись на недоведеність слідчим п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. З таким висновком слідчого судді погоджується апеляційний суд. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. З огляду на матеріали клопотання, зокрема зміст допитів свідків та потерпілих, на даний час підстави вважати необгрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 , відсутні та в цій частині висновок слідчого суді є правильним.
Щодо наявності ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слід зазначити, що існування ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України в даному конкретному випадку органом досудового розслідування не доведене. На переконання колегії суддів лише присутній ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи обгрунтованість підозри. Проте вказаний ризик є мінімальним, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. До клопотання не додано жодних доказів, які б свідчили про можливість підозрюваного впливати на свідків, та яких саме, потерпілих у кримінальному провадженні, враховуючи, що вони є працівниками правоохоронного органу, або вчиняти інші злочини. Не обгрунтовано яким чином він може здійснювати такі дії, враховуючи, що працівники поліції раніше йому не були знайомі. Даних про те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, матеріали не містять. Підстави вважати, що підозрюваний може вчиняти інші злочини відсутні. Сам ОСОБА_7 під час допиту пояснив, що у відповідь на його нецензурну лексику працівники поліції розпилили йому в обличчя з газового балону, намагалися повалити на землю, в ході конфлікту не виключена можливість того, що ОСОБА_7 випадково наніс удар співробітнику поліції. З огляду на обставини виниклого конфлікту та дані про особу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим у клопотанні не обгрунтовані ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які він посилається, а викладені в ньому твердження є лише припущеннями, які ніяким чином не підтверджені. Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте, вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не відповідає в даному випадку суспільній небезпечності кримінального правопорушення та запобігти встановленому ризику цілком можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на останнього обов`язку прибувати до слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора, суду за першою вимогою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, колегією суддів встановлені підстави для скасування судового рішення в частині визначення виду запобіжного заходу та постановлення в цій частині нової ухвали, якою слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього до 26.12.2019 року обов`язок прибувати до слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора, суду за першою вимогою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині визначення виду запобіжного заходу, та постановити в цій частині нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього протягом до 26.12.2019 року обов`язок прибувати до слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора, суду за першою вимогою. В решті вказану ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: