УХВАЛА

8 травня 2019 року
м. Київ

справа № 144/1182/15-к
провадження № 51-2161ск19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у судовому засіданні касаційні скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

1. Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 5 червня 2018 року визнано ОСОБА_5 винуватим в умисному вбивстві, вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, і засудив за пунктом 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
2. Судом визнано доведеним, що він 21 травня 2015 року в період часу з 12:40 по 13:10 в будинку потерпілої на АДРЕСА_1 під час конфлікту завдав ОСОБА_6 не менше 26 ударів ножем в груди, спину та кінцівки, заподіявши тяжких тілесних ушкоджень, від яких вона померла в лікарні.
3. Вінницький апеляційний суд ухвалою від 29 січня 2019 року залишив вирок без змін.
4. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. Захисник, посилаючись на порушення відповідних положень КПК, стверджує, що в обґрунтування винуватості засудженого суд поклав недопустимі докази, а саме:
показання засудженого та свідка, надані під час досудового розслідування при проведенні слідчих експериментів (частина 1 статті 23 та частина 4 статті 95 КПК);
показання з чужих слів (стаття 97 КПК);
акт про застосування службового собаки (недопустиме джерело доказів);
результати огляду домоволодінь, проведених без ухвали слідчого судді і без добровільної згоди володільця (статті 233 та 237 КПК);
біологічні зразки, отримані без складання протоколу про відібрання зразків та без постанови прокурора (статі 241 та 245 КПК);
зразки, отримані експертною установою, походження яких є сумнівним.
6. Захист вважає недопустимими також висновки експертів, які ґрунтуються на згаданих вище доказах, допустимість яких оспорювалась захистом.
7. Крім того, в касаційній скарзі захисник стверджує, що суд першої інстанції невірно виклав у вироку показання свідків, які ті давали під час судового розгляду, і ґрунтував свої висновки на цих невірно викладених показаннях.
8. Також захисник посилається на те, що суд не надав належного значення тому, що сторона обвинувачення не надала суду знаряддя злочину і не довела мотиву вчинення злочину, а також не розслідувала важливу обставину, на яку вказує встановлений факт статевого акту потерпілою перед смертю з невідомою особою, можливо причетною до вбивства.
9. Захисник вказує, що попри клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів з посиланням, у тому числі, на неправильний виклад судом показів свідків, апеляційний суд необґрунтовано відмов у задоволенні цього клопотання.
10. Також апеляційний суд, відхиляючи доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, неправильно витлумачив і застосував положення кримінального процесуального закону.
11. Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вбачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 424 428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3