Справа № 204/4627/19
Провадження № 1-кп/204/600/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
Згідно обвинувального акту, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 89 (по стройовій частині) від 05 травня 2018 року, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 НГУ.
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 88 (по стройовій частині) від 06 травня 2019 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 3 відділення комендантського взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГУ
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 111 (по стройовій частині) від 03 червня 2019 року, солдату ОСОБА_5 було надано щорічну основну відпустку терміном з 03 червня 2019 року по 14 червня 2019 року. Отже, 15 червня 2019 року солдат ОСОБА_5 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 НГУ та приступити до виконання своїх службових обов`язків.
Однак, 15 червня 2019 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
В подальшому, 28 червня 2019 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ та приступив до виконання своїх службових обов`язків, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 15 червня 2019 року солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 28 червня 2019 року.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби, кваліфікуються за ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України.
Під час досудового розслідування, 02 липня 2019 року, між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ солдатом ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 407 КК України, де вказано, що підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, щиро розкаюється у вчиненому злочині, зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та під час досудового розслідування та судового провадження зобов`язується: беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, враховуючи, що вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який позитивно характеризується за місцем служби та проживання, став на шлях виправлення, самостійно повернувся до військової частини, з моменту повернення до військової частини, дотримується військової дисципліни та не має дисциплінарних стягнень, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, сторони погоджуються на призначення судом ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 2 місяці. Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду між прокурором та підозрюваним із захисником, про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення сторін про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості ОСОБА_5 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.
Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.
Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим), за участю захисника про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 по данному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 110,124, 314, 369, 371-374, 468-476 КПК України, суд-
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 від 02 липня 2019 року.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк два місяці.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1