Вирок

Іменем України

07.10.2019 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувального акта, долученого до нього реєстру та матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003447 від 19 листопада 2018 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернівецької області, Глибоцького району, с. Молодія, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 185 КК України,

Сторона обвинувачення- прокурор Львівської місцевої

прокуратури № 3

ОСОБА_4

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_5

Учасники судового провадження потерпілий ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003447 від 19 листопада 2018 року, поступили до Франківського районного суду м. Львова 05 грудня 2018 року від прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали судді від 10 грудня 2018 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта та угоди.

Згідно з ухвалою підготовчого судового засідання виділено в окреме провадження матеріали щодо обвинувачення ОСОБА_7 ..

У черговому підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про розгляд справи з урахуванням вимог, передбачених ст. 474 КПК України, покликавшись на угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим 11 квітня 2019 року.

Згідно оголошеного прокурором в судовому засіданні обвинувального акта та формулювання обвинувачення викладеного в описовій та мотивувальній частинах угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 17 листопада 2018 року, близько 19 год. 00 хв., маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з особою не прізвище ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 33 по вулиці Пулюя у місті Львові, скориставшись тим, що його дії були непомічені сторонніми особами, з транспортного засобу, марки «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом демонтажу, із застосуванням домкрата таємно викрали три автомобільні диски з гумою, розміром 195x65 R-15 з маркуванням «Frigo Debica», чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5 400 грн. В подальшому, ОСОБА_3 спільно з особою на прізвище ОСОБА_7 розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, реалізувавши його на автомобільній стоянції, розташованій по вул. Кн. Ольги, 116 у м. Львові.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до угоди, ОСОБА_3 визнав, фактичні обставини щодо незаконного заволодіння трьох автомобільних дисків з гумою, розміром 195x65 R-15 та маркуванням «Frigo Debica».

За умовами угоди, сторони дійшли згоди щодо обрання міри покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотала про затвердження угоди про визнання винуватості, надавши суду докази у підтвердження вини обвинуваченого, а останній повністю погодився з ними.

Адвокат в судовому засіданні затвердження угоди не заперечив, додатково підтвердивши факт розуміння ним та його підзахисним наслідків і умов її укладення.

Суд приймає до уваги, що при укладенні угоди про визнання винуватості, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані на особу та його щире каяття у вчиненому. При цьому, суд зважає, що у повній мірі роз`яснив сторонам їх виключне право, у даному випадку, щодо визначення міри покарання, одночасно переконавшись, що сторони вважають таку спів розмірною. Суд також приймає до уваги, що міра покарання яка погоджена сторонами визначена в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом з`ясовано, прокурором підтверджено, а обвинуваченим та його захисником визнається, що вони цілком розуміють права передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та підтвердили суду, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

За даних обставин, суд приходить до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, без застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також перевірено зміст угоди на відповідність вимогам процесуальним нормам, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення та наявність фактичних підстав для визнання вини ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, суд приймає до уваги долучені до матеріалів кримінального провадження процесуальні документи, які підтверджують правомірність реєстрації кримінального провадження відносно ОСОБА_3 . Суд також враховує визначену сторонами в угоді міру покарання та зважаючи на волевиявлення сторін при її визначенні, визнає таку допустимою.

В результаті перевірки в судовому засіданні угоди про визнання винуватості, судом не встановлено у ній невідповідностей інтересам суспільства, порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, а обвинувачений не бажав визнати свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК України. Навпаки, суд у судовому засіданні безпосередньо, для власного переконання, встановив добровільність волевиявлення обвинуваченого, що було підтверджено власними показами в судовому засіданні і ці покази обвинуваченого узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження дослідженими в судовому засіданні.

Суд також перевірив відсутність в угоді зобов`язань, які б не мали відношення до інкримінованого обвинувачення, наявність заяви потерпілого з яким погоджено можливість уклалдення такої угоди та не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, у порядку, передбаченому ст. 474 КПК України.

Приймаючи рішення про можливість затвердити угоду про визнання винуватості, суд враховує письмове клопотання потерпілого, який не заперечив затвердженню угоди про визнання винуватості, зазначивши, що у нього відсутні будь - які майнові чи інші претензії.

У зв`язку з наведеним, суд розглянувши угоду, заслухавши доводи прокурора, пояснення обвинуваченого та висновки адвоката, враховуючи позицію потерпілого, приходить до переконання, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а умови угоди іншим, зазначеним вище вимогам процесуального закону, відтак, угода підлягає затвердженню судом.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази за матеріалами кримінального провадження, а саме : три автомобільних диски з гумою, розміром 195x65 R-15 та маркуванням «Frigo Debica», що по квитанції № 00011135 без дати, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, після набрання вироком законної сили належить повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Контроль виконання вироку суду в частині повернення речових доказів, належиться покласти на начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 369, 370, 371, 373, 374, 468 - 470, 471, 473-476 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена між обвинуваченим та прокурором 11 квітня 2019 року, у м. Львові у кримінальному провадженні за № 0003447 від 19 листопада 2018 року, про:

- визнання ОСОБА_3 вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання за умови, що протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік.

Згідно з вимогами ч.1 ст.76 КК України, покласти обов`язки на засудженого ОСОБА_3 , а саме:
періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган зпитань пробації прозміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме : три автомобільних диски з гумою, розміром 195x65 R-15 та маркуванням «Frigo Debica», що по квитанції № 00011135 без дати, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Контроль виконання вироку суду в частині повернення речових доказів, покласти на начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 05 листопада 2019 року.
Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.
Суддя ОСОБА_8