Провадження № 1-в/744/9/2019
Єдиний унікальний № 739/248/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Новгород-Сіверська виправна колонія (№31)» ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області в режимі відеоконференції з Державою установою «Новгород-Сіверська виправна колонія (№ 31)» клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новий Розділ Львівської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 19 липня 2001 року Апеляційним судом Львівської області за статтею 17, пунктами «г», «ж» статті 93, пунктами «г», «ж» статті 93, частиною першою статті 223, частиною першою статті 222 КК Укарїни (1960 року), та із застосуванням статті 42 КК України (1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі,

про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищенням гранічних строків тримання під вартою (в порядку ст. 206 КПК України), -

В С Т А Н О В И В:
До Семенівського районного суду Чернігівської області з Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищенням граничних строків тримання під вартою (в порядку ст. 206 КПК України).
В обгрунтування вимог клопотання засуджений ОСОБА_6 зазначає, що 20 вересня 2000 року його було поміщено до Слідчого ізолятора № 19 Львівської області. 19 вересня 2001 року вироком Апеляційного суду Львівської області відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою встановлено було до набрання вироком законної сили. Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 29 січня 2002 року вирок залишено без змін. Тобто, з 29 січня 2002 року, вирок Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2001 року набув законної сили після розгляду судом касаційної інстанції у Верховному Суді України. Вважає, що до теперішнього часу вирок Львівського обласного суду від 19 вересня 2001 року не звернуто до виконання та він незаконно, без розпорядження суду про виконання вироку, тримається під вартою і тому вимагає негайного звільнення або заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 15 років з подальшим звільненням з під варти.
Під час розгляду судового клопотання в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав, наполягав на задоволенні клопотання, негайному його звільненні та заміні йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 15 років.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 з підстав, зазначених у ньому, тому що, на його думку, засуджений незаконно тримається під вартою, внаслідок того, що через відсутність відповідного розпорядження суду про виконання вироку вирок не був звернутий до виконання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого, вважає, що засуджений утримується під вартою на законних підставах, тому що в особовій справі міститься копія вироку щодо засудженого ОСОБА_6 , який набрав законної сили, підстав для звільнення засудженого з під варти та заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 15 років не вбачається.
Представник Державої установи «Новгород-Сіверська виправна колонія (№ 31)» ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого, вважає, що засуджений утримується під вартою на законних підставах.
Заслухавши в судовому засіданні думки учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали провадження за клопотанням, а також матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищенням гранічних строків тримання під вартою (в порядку ст. 206 КПК України) задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено, 19 вересня 2001 року вироком Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктами «г», «ж» статті 93, статтею 17, пунктами «г», «ж» статті 93, частиною першою статті 223, частиною першою статті 222 КК України (1960 року), та із застосуванням статті 42 КК України (1960 року) призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року вирок Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2001 року залишено без змін.
Згідно статті 401 КПК України (1960 р.) (чинного на час винесення вироку) вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією.
Відповідно до частини другої статті 404 КПК України (1960 року) (чинного на час винесення вироку) суд разом з своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.
Пунктом 4 частини першої статті 49 КК України (1960 року) передбачалося, що обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили - 10 років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі на п`ять років. Аналогічне за своїм змістом положення закріплено у статті 80 КК України.
Аналіз наведених вище правових приписів свідчить, що головною умовою та підставою для виконання обвинувального вироку суду є набрання ним законної сили, а не наявність відповідного розпорядження суду про виконання вироку.
З особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що ній міститься вирок, що набрав законної сили і на підставі якого останній відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.
Крім того, в особовій справі засудженого ОСОБА_6 міститься копія повідомлення на старому бланку Львівського обласного суду від 27.02.2002 року № 1-38/01 на ім`я начальника СІЗО УВС (УСБУ), яке містить інформацію про те, що вищезазначений вирок суду щодо ОСОБА_6 переглянутий був ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року та залишений без змін, а також про те, що вирок набув законної чинності та підлягає до виконання, тобто даний документ, хоча і не озаглавлений як розпорядження, проте містить інформацію, яка повинна міститися у розпорядженні суду про виконання вироку.
При цьому в даті постановлення вироку була допущена помилка 11 вересня 2001 року, замість 19 вересня 2001 року і в старому бланку залишилася стара назва суду -Львівський обласний суд, замість Апеляційний суд Львівської області.
Згідно матеріалів судової справи та особової справи засудженого, ОСОБА_6 , відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Львівської області 19 вересня 2001 року, який набрав законної сили в день ухвалення рішення Верховним Судом України - 29 січня 2002 року та звернутий до виконання 27 лютого 2002 року.
Використання бланку Львівського обласного суду узгоджується з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» від 21 червня 2001 року № 2531.
Помилка в розпорядженні про звернення вироку до виконання в написанні дати ухвалення вироку, не анулює судових рішень, оскільки разом з розпорядженням надсилаються копії вироку та ухвали суду касаційної інстанції.
Також у вказаній особовій справі міститься рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі про визначення засудженому ОСОБА_6 виду установи виконання покарань і наряд про направлення останнього до Новгород-Сіверської УВП № 31 для відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Вищенаведене підтверджує законність утримання засудженого ОСОБА_6 під вартою.
Відповідно до п. п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, є порушенням незалежності та самостійності суду.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 утримується під вартою законно та підстави для звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищенням гранічних строків тримання під вартою чи заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 15 років відсутні.
Таким чином, суд вважає, що права та свободи засудженого ОСОБА_6 не порушені і дотримані в повному обсязі, останній тримається під вартою законно, а тому його заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищенням гранічних строків тримання під вартою (в порядку ст. 206 КПК України) відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1