Справа № 199/7224/18
ВИРОК
іменем України

03 червня 2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001121 від 02.06.2018 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня технічна, розлученого, який має на утриманні малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, але працюючого за цивільними договорами за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 13.12.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 31.05.2018 приблизно о 16:25 годині, перебуваючи біля будинку № 23 по вулиці Бажова в місті Дніпрі, зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 , з яким почав спілкуватися. В ході спілкування ОСОБА_3 побачив в руках ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» сірого кольору. В цей же момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме: заволодіння мобільним телефоном марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 5А Dark grey» сірого кольору, який належить ОСОБА_6
31.05.2018 приблизно о 16:30 годині ОСОБА_3 , знаходячись у вищевказаному місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись довірливими відносинами між ним та ОСОБА_6 попрохав у останнього мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» сірого кольору під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка. ОСОБА_6 , не будучи обізнаним у дійсному намірі ОСОБА_3 , довіряючи останньому, погодився та добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» сірого кольору.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , не маючи на меті повертати власнику мобільний телефон, взяв у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» сірого кольору та не повернув вказаний мобільний телефон, яким, заволодівши, розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою, заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» сірого кольору, вартістю 2784 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 2784 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння при вищевикладених обставинах.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він 31.05.2018 у знайомого ОСОБА_6 попросив мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» під вигаданим приводом здійснити дзвінок, в дійсності бажаючи заволодіти цим телефоном. ОСОБА_6 передав йому вказаний мобільний телефон, який він йому не повернув. ОСОБА_3 висловив жаль з приводу вчиненого.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 31.05.2018 приблизно о 16:30 годині попросив у нього мобільний телефон марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» сірого кольору зателефонувати, на що він погодився та передав йому цей телефон. Однак обвинувачений в подальшому не повернув даний мобільний телефон, заволодівши ним. Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільний позов до обвинуваченого не заявляв та не наполягав на суворій мірі покарання обвинуваченому.
Згідно висновку експерта № 11/12.1/524 від 22.06.2018 встановлено, що станом на 31.05.2018 ринкова вартість мобільного телефону марки «Хіаоmi» моделі «Redmi 5A Dark grey» становила 2784 гривень.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченим своєї вини; 2) щире каяття обвинуваченого у вчиненому; 3) знаходження на утриманні обвинуваченого малолітнього сина; 4) позитивні характеристики обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. На момент вчинення злочину ОСОБА_3 не мав судимості. На час постановлення даного вироку обвинувачений ОСОБА_3 є засудженим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 розлучений, але має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, однак працює за цивільними договорами за наймом, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд бере до уваги і те, що батько обвинуваченого ОСОБА_8 є пенсіонером за віком, тобто особою непрацездатного віку.

Відповідно до характеристик ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно, як турботливий батько, добрий по відношенню до сина та сусідів, має позитивні стосунки з мешканцями будинку, яким допомагає у вирішенні побутових питань, алкогольними напоями не зловживає.

За таких обставин, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, приймаючи до уваги відомості про особу обвинуваченого, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, суд вважає за необхідне визначити, що вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018, яким ОСОБА_3 призначено покарання з іспитовим строком, слід виконувати самостійно, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 за цим вироком засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а тому застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018, яким ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК Українипризначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на два роки, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

03.06.2019