Справа № 362/3826/19
Провадження 1-кп-216/19
ухвала
Іменем України

24 жовтня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеному в ЄРДР за № 0002757 від 08.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :
23 липня 2019 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002757 від 08.11.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою судді від 23 липня 2019 року вказані матеріали призначені до розгляду у підготовчому судовому засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в обвинувальному акті не конкретизовано обвинувачення, не вказано за ст. 309 ч.2 КК України, яку кількість наркотичного засобу вжив обвинувачений, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та не зазначено місця і часу де це відбувалось, крім того за ст. 307 ч.2 КК України, ОСОБА_5 є незрозумілим скільки саме він збув наркотичних засобів ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , тобто не зазначено масу психотропної речовини оскільки це є кваліфікуючою ознакою, також за ст. 309 ч.2 КК України ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному виготовленні та зберіганні, а за ст. 307 ч.2 КК України у незаконному придбанні та зберіганні, також в обвинувальному акті не зазначено часу виникнення в обвинуваченого умислу на придбання та зберігання наркотичного засобу з метою особистого вживання та збуту. Окрім того, зазначив, що зазначені невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України порушують право на захист обвинуваченого, оскільки в зв`язку з не конкретизацією обвинувачення ОСОБА_5 не знає як здійснювати свій захист.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, оскільки на його думку обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України та просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, прийшов до висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Завданнями кримінального провадження, у відповідності до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні підлягає з`ясуванню чи відповідає вимогам КПК України обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні має бути перевірено - відповідає формулювання обвинувачення вимогам кримінального закону, зокрема чи містить це обвинувачення виклад як об`єктивної так і суб`єктивної сторони злочину.

Це означає, що обвинувальний акт має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про можливість подальшого розгляду за даним обвинувальним актом.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 вчинив злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.309 та ч.1 ст. 317 КК України та описано обставини вчинення злочинів, однак при формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному виготовленні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу (канабісу), без мети збуту, вчиненому повторно без вказівки на дату, час та місце вчиненні даного злочину, а при формулюванні обвинувачення за ч.1 ст. 317 КК вказується що ОСОБА_5 не виготовляв наркотичний засіб а придбав.

При формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин у великих розмірах, вчиненому повторно, при цьому не вказано чітко яким чином і за яких обставин обвинувачений придбав наркотичний засіб, та відсутня чітка конкретизація обвинувачення щодо зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин саме з метою збуту, також орган досудового розслідування не зазначив часу виникнення в обвинуваченого умислу на придбання та зберігання наркотичного засобу з метою особистого вживання та збуту, а також кількості збутого останнім наркотичного засобу, також не зазначено на підставі яких даних сторона обвинувачення прийшла до висновку про зберігання цих речовин ОСОБА_5 саме з метою збуту.

Окрім того, в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення та викладенні обставин вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.309 КК України, зазначено, що обвинувачений вживав наркотичні засоби спільно з двома особами, при цьому як вбачається з тексту обвинувального акту прізвище однієї з осіб вказано невірно, а саме: замість правильного « ОСОБА_9 » вказано « ОСОБА_10 ».

Також суд зазначає, що в обвинувальному акті містяться незаконні твердження про участь у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення інших осіб, щодо який розгляд справи не здійснюється та які не визнанні винними у вчиненні злочинів у передбаченому законом порядку.

Також в порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначене точне місце проживання обвинуваченого, в анкетних відомостях вказується його місце проживання АДРЕСА_1 , а у викладі фактичних обставин злочину зазначається адреса місця проживання АДРЕСА_2 .

Аналізуючи зміст обвинувального акту та вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретизованим, суперечливим та незрозумілим для обвинуваченого, який вправі знати в чому він обвинувачується, в ньому не міститься деталізованого опису фактичних обставин вчинення злочину, які вказують на об`єктивну та суб`єктивну сторону злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України. Отже, при складенні обвинувального акту слідчий, з яким погодився прокурор, обмежився лише загальним викладенням фактичних обставин вчинення злочинів.

Такі обставини в своїй сукупності не дають повне та чітке уявлення стосовно кожного з елементів складу злочинів, які інкримінуються ОСОБА_5 , що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Не вдаючись до оцінки правильності кваліфікації дій на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до висновку, що в обвинувальному акті неконкретизована об`єктивна та суб`єктивна сторони злочинів, що є порушенням права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.

Так, у статті 374 КПК України щодо змісту вироку вказано, що у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку суду повинно бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з посиланням на місце, час, спосіб вчинення та наслідків кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».

Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Відповідно до правил п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вищевказані недоліки, виявлені в обвинувальному акті унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, а клопотання захисника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору, задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0002757 від 08.11.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, повернути прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: