Провадження № 11-кп/4808/337/19
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2019 року щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_9 від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно вироку Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.01.2002 року ОСОБА_9 засуджено за ст. ст. 93 п.п. б, г, е, ж, 117 ч. 4, 118 ч. 2, 206 ч. 2 КК України до довічного позбавлення волі. Станом на 31.07.2019 року засуджений відбув 19 років 8 місяці 10 днів.

Суд мотивував ухвалу тим, що згідно вимог ст. 82 ч. 1 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, не передбачена і можлива виключно на підставі ст. 87 ч. 2 КК України, що виходить за межі повноважень суду. Таким чином, нормами КК України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини. Такою ж можливістю вправі скористатися засуджений ОСОБА_9 .

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 та засуджений оспорюють ухвалу суду. Вважають, що відповідно до рішення ЄСПЛ від 12 березня 2019 року у справі Петухов проти України встановлено порушення Україною ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині застосування національними судами покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості перегляду справи з подальшим звільненням від покарання. Суд зобов`язав Україну реформувати систему перегляду довічного ув`язнення. Також, Єввропеським судом з прав людини у справі Ласзло Магяр проти Угорщини було встановлено, що помилування не відповідає вимогам ст. 3 Конвенції , тобто довічно засуджений має знати, що він має робити для того, аби була розглянута можливість його звільнення. Вважають, що ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції мають бути застосовані у даній справі, не дивлячись на відсутність у КК України механізму дострокового звільнення від довічного позбавлення волі чи його заміни більш м`яким. Відповідно до п. 9 та 12 Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи щодо поводження із засудженими до тривалих строків ув`язнення, перегляд довічного позбавлення волі має відбуватися після відбуття засудженим 8-14 років позбавлення волі та повторюватися через регулярні проміжки часу. Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням задовольнити.

Провадження розглянуто без участі засудженого ОСОБА_9 за його заявою.

В апеляційній інстанції :

- захисник ОСОБА_8 підтримав подані апеляційні доводи, просить скасувати ухвалу й прийняти рішення, яким задовольнити апеляційні скарги;

- прокурор визнав апеляційні скарги захисника та засудженого необґрунтованими, вони не базуються на чинному законодавстві, просить їх відхилити.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону відповідає.

Висновок суду про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 чи заміні покарання більш м`яким є законним, належно обґрунтованим й вмотивованим.

Всі апеляційні доводи апелянтів не грунтуються на вимогах чинного законодавства, які регулюють ці пиатння, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 81 і 82 КК України умовно дострокове звільнення засудженої особи від покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є можливим, якщо вказана особа довела своє виправлення і відбула встановлену законом певну частину призначеного строку позбавлення волі.

Слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що неможливо визначити яку саме частину призначеного строку позбавлення волі стосовно максимальної межі покарання відбув засуджений ОСОБА_9 з огляду на те, що довічне позбавлення волі не має певного строкового виміру.

Крім того, у матеріалах справи немає даних про те, що засуджений ОСОБА_9 довів своє виправлення, став на шлях виправлення, що є однією з основних умов, передбачених ст.ст. 81, 82 КК України для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від покарання чи його заміну більш м`яким. Без таких даних вирішення вказаного питання є неможливим.

Посилання апелянтів на Конвенцію з прав людини, практику ЄСПЛ, рішення Комітету Міністрів Ради Європи не може бути прямою підставою для задоволення їх апеляційних вимог. Конвенційні норми та рішення ЄСПЛ можуть бути підставою для внесення Україною змін до чинного законодавства щодо правового статусу осіб, які засуджені до довічного ув`язнення. На даний час таких змін немає. Тому апеляційні доводи апелянтів не можуть бути задоволені.

Найбільш реальним вирішенням цього питання є визнання чинних норм неконституційними, що прямо входить в повноваження Конституційного Суду України та не може бути делеговано іншим судам.

Таким чином, апеляційний суд позбавлений права умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Чинне законодавство передбачає можливість звернення засудженого ОСОБА_9 до Президента України з клопотанням про вирішення питання про його помилування.

За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційнихї скари захисника і засудженого ОСОБА_9 , тому ухвалу суду залишає без зміни.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та засудженого залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_9 без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3