справа № 732/2066/18 провадження № 1-кп/732/31/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Корюківка Корюківського району Чернігівської області, українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , пенсіонерки, розлученої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2017 року, близько 21 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Покровській у м. Городня Чернігівської області, навпроти двору будинку №5, під час сварки з ОСОБА_9 , що виникла на грунті існуючих неприязних відносин, умисно нанесла йому один удар по голові та один удар по переніссю металевим бідончиком, який тримала в правій руці, в результаті чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді легкої закритої черепно-мозкової травми з садном та крововиливом перенісся, які згідно до висновку експерта №9 від 27.01.2018 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я.

Крім того, 26 грудня 2017 року, близько 21 години 22 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Покровській у м. Городня Чернігівської області, навпроти двору будинку №5, під час сварки з ОСОБА_8 , що виникла на грунті існуючих неприязних відносин, металевим бідончиком, який тримала в правій руці, умисно нанесла ОСОБА_8 один удар по обличчю з лівого боку, в результаті чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді легкої закритої черепно-мозкової травми з крововиливом лівої щічної ділянки, які згідно висновку експерта № 8 від 27.01.2018 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнала. Суду показала, що у неї є спір із потерпілим ОСОБА_8 , з приводу користування будинком АДРЕСА_2 . З цього приводу у неї з потерпілим ОСОБА_8 виникали неодноразові конфлікти. 26.12.2017р. в вечірній час вона з дочкою ОСОБА_10 прямували по вул. Покровській до будинку №7. З ними був собака вівчарка, який був з ошийником та з поводком. Проходячи поряд з будинком АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , вона почула образливі слова у свій бік, які висловлював ОСОБА_8 . Потім останній почав кидати сніг у собаку та продовжував висловлювати образи та вийшов на вулицю з території свого двору. Майже одночасно із цим на вулицю вийшов їхній сусід ОСОБА_9 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оточили їх з дочкою та почали удвох бити дочку по голові. Внаслідок таких дій у дочки відкрилась носова кровотеча. Будучи змушеною захищати себе та дочку, вона відпустила собаку та віддала команду захищати. Після цього потерпілі припинили свої протиправні дії. Потерпілим вона ударів не наносила. Бажаючи повідомити про подію правоохоронні органи, вона викликала поліцію, де їй відповіли, що група на виїзді та не зможе прибути на місце, запропонували прийти до відділення поліції. Не отримавши належного реагування, вона викликала карету швидкої допомоги. На момент приїзду лікаря біля будинку ОСОБА_8 перебувала група людей, які були агресивно до них налаштовані, сварились, висловлювали образливі слова. Коли приїхала на виклик карета швидкої допомоги, у потерпілих тілесних ушкоджень не було, жодних скарг лікарю, який прибув у швидкій, потерпілі на місці не виказували, на побиття, погане самопочуття не скаржились. Від чого у потерпілих утворились тілесні пошкодження, які були виявлені експертом, обвинуваченій не відомо. Вважає потерпілою свою дочку, яка після події злочину 2 тижні перебувала у лікарні та отримувала лікування з приводу завданої їй травми голови. З приводу завдання дочці тілесних ушкоджень вони звертались до поліції, кримінальне провадження було закрите. Вони не оскаржували постанову свідчого, оскільки втомились шукати справедливість. Висновки судово-медичної експертизи обвинувачена не оспорює, однак наполягає на тому, що тілесні ушкодження у потерпілих могли виникнути з їхньої (потерпілих) вини, або внаслідок бійки між собою.

Цивільні позови не визнає у повному обсязі.

Судом безпосередньо допитані потерпіли та свідки сторони обвинувачення та захисту.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що частина будинку №7 по вул. Покровській в м.Городня належить йому. Між ним з одного боку та обвинуваченою і її дочкою з іншого боку тривалий час існує конфлікт з приводу користуванням вказаним будинком. 26.12.2017 року в вечірній час він знаходився у себе вдома. До нього завітала його знайома ОСОБА_11 , яку приблизно о 21-й год. він вийшов проводжати у двір. Вони перебували у дворі та спілкувались, в той час як по вул. Покровській побачили обвинувачену та її дочку. Останні йшли по дорозі та вигулювали собаку, яка була без намордника та без повідка. Побачивши його у дворі, обвинувачена почала його ображати, висловлювалась нецензурно, цькувала собаку, яка кидалася на паркан. Він зателефонував сусідам ОСОБА_12 , просив їх засвідчити факт чергового конфлікту, який ініціювала обвинувачена. Останні вийшли зі свого будинку на вулицю та почали фіксувати перебіг конфлікту на фотоапарат. В цей момент ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_9 по обличчю металевим бідоном, який обвинувачена тримала в руках. Після цього обвинувачена вдарила цим бідоном його в обличчя. Дружина потерпілого ОСОБА_9 зателефонувала до поліції, але патрульна група не виїхала на виклик, оскільки в той момент перебувала на виїзді. Обвинувачена та її дочка почали телефонувати знайомим, після чого до їх подвір`я прибули знайомі та родичі обвинуваченої. Останні деякий час перебували в будинку АДРЕСА_2 , після чого зять обвинуваченої ОСОБА_13 грубо наказав їм припинити скандал. Оскільки поліція так і не приїхала на виклик, він разом з очевидцями та свідками події прибув до відділення поліції, де була прийнята заява про побиття його та ОСОБА_9 . На предмет наявності тілесних ушкоджень слідчим була призначена експертиза, за наслідками проведення якої було встановлено наявність в нього та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок завдання обвинуваченою ударів бідоном по голові. Цивільний позов підтримує, оскільки від незаконних дій обвинуваченої він зазнав моральних страждань, змушений був звертатися до лікаря. Вважає, що примирення з обвинуваченою не можливе.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що 26.12.2019 року він перебував вдома. Близько 21-ї години йому зателефонував його сусід ОСОБА_14 , який повідомив, що ОСОБА_6 цькує на нього собаку та в черговий раз вчиняє сварку. Мурашко просив допомогти йому та зафіксувати факт вчинення ОСОБА_6 неправомірних дій. Після дзвінка ОСОБА_8 він швидко одягнувся та вийшов на вулицю, де побачив, що обвинувачена спустила собаку та лається з потерпілим ОСОБА_8 . Він почав знімати на камеру події, що відбкувались. В момент конфлікту обвинувачена та її дочка ОСОБА_10 перебували біля входу в будинок АДРЕСА_4 , біля входу до подвір`я ОСОБА_8 . Події конфлікту він знімав на фото та відеокамеру. Коли обвинувачена побачила факт відеофіксації подій, вона розлютилась та почала бити його та ОСОБА_8 металевим бідоном, який обвинувачена тримала в руках. Цивільний позов підтримує, оскільки від незаконних дій обвинуваченої він зазнав моральних страждань, змушений був звертатися до лікаря. Вважає, що примирення з обвинуваченою не можливе.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що 26.12.2019 року вона з чоловіком ОСОБА_9 перебувала вдома. Близько 21-ї години чоловіку зателефонував сусід ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_6 цькує на нього собаку та в черговий раз вчиняє сварку. Мурашко просив допомогти йому та зафіксувати факт вчинення ОСОБА_6 неправомірних дій. Після дзвінка ОСОБА_8 чоловік швидко одягнувся та вийшов на вулицю, вона прослідувала за ним. На вулиці вона побачила, що обвинувачена відпустила собаку та лається з потерпілим ОСОБА_8 . Її чоловік ОСОБА_9 почав знімати на камеру події, що відбувались. В момент конфлікту обвинувачена та її дочка ОСОБА_10 перебували біля будинку АДРЕСА_3 , де проживає сусід ОСОБА_8 . Її чоловік почав знімати на відеокамеру подію конфлікту. Від цього обвинувачена розлютилась та почала бити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 металевим бідоном, який вона тримала в руках. Вона зателефонувала в поліцію та просила направити патруль для реагування та припинення дій обвинуваченої, але група реагування перебувала на виїзді та їм було запропоновано самостійно прибути до відділення поліції для написання заяви. Після цього на вулиці зібралися люди, в тому числі сусіди по вулиці, а також родичі та знайомі обвинуваченої. Родичі обвинуваченої разом з останньою та її донькою ОСОБА_10 зайшли до будинку АДРЕСА_2 , звідки почулися крики. Після цього до будинку АДРЕСА_2 приїхала карета швидкої, яка увезла ОСОБА_10 . Оскільки поліція на місце не прибула, вони з чоловіком та ОСОБА_8 поїхали до відділення поліції, де написали відповідні заяви про завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_16 . Наступного дня потерпілі були оглянуті лікарем та було призначено медичну експертизу.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що 26.12.2019 року в вечірній час заходила до ОСОБА_8 в гості, де перебувала нетривалий час. Коли вона виходила з будинку, ОСОБА_8 вийшов з нею у двір, де вони зупинились і розмовляли. В цей момент по вулиці Покровській проходила обвинувачена з донькою, поряд з ними був пес. Обвинувачена побачила ОСОБА_8 та почала ображати його, почала цькувати собаку. Мурашко зателефонував сусідам, попросив їх зафіксувати таку поведінку обвинуваченої. Коли вийшли на вулицю сусіди, обвинувачена почала всіх ображати, а потім, коли собака почав агресивно себе поводити в бік ОСОБА_9 , ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_9 по голові металевим бідоном, який тримала в руках. В цей момент ОСОБА_8 почав відтягувати собаку та під час його таких дій ОСОБА_6 також вдарила його по голові металевим бідоном. Після цього на вулиці зібралися люди, в тому числі сусіди по вулиці, а також родичі та знайомі обвинуваченої. Родичі обвинуваченої разом з останньою та її донькою ОСОБА_10 зайшли до будинку АДРЕСА_2 , звідки почулися крики. Після цього до будинку АДРЕСА_2 приїхала карета швидкої, яка увезла ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Оскільки поліція на місце не прибула, вони з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 поїхали до відділення поліції, де потерпілі написали відповідні заяви про завдання їм ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Також за власним наполяганням вони пройшли тест на алкоголь, який підтвердив, що потерпілі були тверезі.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 показали, що 26.12.2017 року на вулиці Покровській, де вони проживають відбувся черговий конфлікт між обвинуваченою та потерпілими. Очевидцями завдання тілесних ушкоджень вони не були, але вийшли на вулицю за декілька хвилин після події. Вони бачили тілесні ушкодження як в ОСОБА_8 , так і в ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_19 , який проживає по АДРЕСА_2 , показав, що 26.12.2017 року в вечірній час на вулиці Покровській відбувся конфлікт між обвинуваченою та потерпілими. Очевидцем завдання тілесних ушкоджень він не був, але вийшовши на вулицю за декілька хвилин після події, він побачив багато слідів собаки біля входу в будинок АДРЕСА_3 та наявні сліди удару у вигляді набряку на обличчі ОСОБА_8 . На місці потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповіли про подію конфлікту та розповіли, що ОСОБА_6 побила їх металевим бідончиком.

Свідок ОСОБА_20 показала, що під час конфлікту 26.12.2017 року між обвинуваченою та потерпілими вона перебувала в будинку АДРЕСА_3 , не бачила, як розвивалися події, але оскільки вона вкладала дитину спати, то в будинку було тихо та вона чула з вулиці крики та образи, які висловлювала обвинувачена.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 26.12.2017 року в вечірній час вона з її матір`ю ОСОБА_6 прогулювали собаку та мали намір зайти до будинку АДРЕСА_2 , частина в якому належить їй. З приводу користування цим будинком в них з потерпілим ОСОБА_8 тривалий час наявний конфлікт. Проходячи по вул. Покровській поряд з будинком №5, в якому проживає ОСОБА_8 вони почули образи на свою адресу. ОСОБА_8 був біля свого паркану та висловлювався нецензурно, почав кидати сніг у собаку, від чого пес розлютився та почав гавкати. ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 , і той швидко з`явився на вулиці. Вони удвох підійшли до неї з різних сторін та почали бити її по голові. У цей момент матір відпустила собаку, який зупинив нападників, але не покусав їх. Матір телефонувала до поліції, швидкої та родичам. На місце прибули її сестра ОСОБА_21 , а також цивільний чоловік останньої ОСОБА_13 , крім того прибув її знайомий ОСОБА_22 . Вони занесли речі у двір та дочекались приїзду швидкої. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона перебувала на стаціонарному лікуванні більше 10 днів. Її повідомлення до поліції про факт завдання їй 26.12.2017 року тілесних ушкоджень належним чином не розслідувалось, декілька разів закривалось. Останню постанову про закриття провадження вона не оскаржувала, оскільки втомилась шукати правди.

Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 в судовому засіданні показали, що не були очевидцями подій конфлікту. Стверджували, що прибули на місце події на прохання обвинуваченої та її доньки ОСОБА_10 . На вулиці Покровській було багато людей, в тому числі потерпілі. В ОСОБА_10 була кров на обличчі та остання повідомляла, що її побили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . За декілька хвилин прибула карета швидкої допомоги, яка відвезла ОСОБА_10 до лікарні.

Також судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- витяг з ЄРДР, відповідно до якого 27.12.2017р. о 21 год. 34 хв. до нього внесено відомості за № 0000508 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Повідомлення заявника ОСОБА_8 до Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що 26.12.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Городня по вул. Покровська, завдала тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .(а.с.235);

- висновок експерта № 8 від 19.01.2018р., відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім`я виявлені ушкодження: наявна легка закрита черепно-мозкова травма з крововиливом лівої щічної ділянки, утворена дією тупого твердого предмета, за механізмом удару, відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я (згідно п.2.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), не протирічать можливості утворення за обставин, викладених в описовій частині даної постанови.(а.с.314);

- висновок експерта № 9 від 19.01.2018р., відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім`я виявлені ушкодження: наявна легка закрита черепно-мозкова травма з садном та крововиливом перенісся, утворена дією тупого твердого предмета, за механізмом удару, відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я (згідно п.2.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), не протирічать можливості утворення за обставин, викладених в описовій частині даної постанови.(а.с.315);

- протоколи проведення слідчих експериментів від 21.09.2018р. відповідно до яких потерпілі, перебуваючи по вул. Покровській в м.Городня продемонстрували, де саме та як ОСОБА_6 наносила їм удари. Додатки до протоколу - фотокартки оглянуто в судовому засіданні (а.с.291-313).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Так, стороною захисту в судовому засіданні не оспорювалось те, що дійсно 26.12.2017р. між обвинуваченою та потерпілими був конфлікт, однак, на думку захисту, належні докази вини обвинуваченої у вчиненні злочину відсутні, а показання потерпілих та свідків сторони обвинувачення в суді мають розбіжності, є суперечливими та не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні встановлено наявність тривалого конфлікту між обвинуваченою та потерпілим ОСОБА_8 з приводу, в тому числі, користуванням будинком АДРЕСА_2 , які призвели до напружених стосунків та неможливістю примирення.

Однак, суд не може погодитись із такими твердженнями сторони захисту, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 26.12.2017 року за обставинами, встановленими судом, ОСОБА_6 умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілим Так, показання потерпілих не суперечать висновкам судово-медичних експертиз № 9 від 19.01.2018р., та №8 від 19.01.2018 року, а показання обвинуваченої в тій частині, що вона не била потерпілих, суд не приймає до уваги та відноситься критично, оскільки вони спростовуються в тому числі і показаннями в судовому засіданні свідків- очевидців подій, даними, зафіксованими у ході проведення слідчих експериментів, іншими письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні.

Отже, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні надані докази, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 доведена повністю та кваліфікація її дій за ч.1 ст.125 КК України вірна, оскільки вона умисно заподіяла потерпілим легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , обираючи міру покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчинених обвинуваченою злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, які в силу ст. 12 КК України не є тяжкими.

Досліджуючи дані про особу винної, суд встановив, що з місця проживання обвинувачена характеризується позитивно, про що свідчить надана до матеріалів справи довідка-характеристика Городнянської міської ради Чернігівської області від 07.02.2019 року. При цьому обвинувачена неодноразово протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності. (а.с.98)

Згідно довідки Городнянської ЦРЛ у лікарів нарколога та психіатра на обліку обвинувачена не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, достовірно не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, достовірно не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зважаючи на позицію сторони обвинувачення, яка наполягала на призначенні покарання у виді штрафу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді максимального штрафу, передбаченого санкцією частини 1 статті 125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинені обвинуваченою кримінальні правопорушення.

У кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявлено цивільні позови на суму 2000 грн. кожному потерпілому.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж, ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

Відповідно до чинного законодавства /п.2 ч.2 ст.23 ЦК України/ моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Докази справи свідчать про те, що потерпілі внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченої отримали тілесні ушкодження. Враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх тривалість, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, заявленої до відшкодування, є виваженим та справедливим.

Враховуючи вказане, наявні підстави для задоволення цивільних позовів в повному обсязі.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цій справі не застосовувались та підстав для їх застосування не вбачається.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку становить 850,00 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1