Справа №345/1892/19
Провадження № 1-кп/345/264/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченої ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,не працюючої, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та у в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_5 в період з 2016 року до квітня 2019 року проживала в будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 .

В підсобному приміщенні (коморі) вказаного будинку чоловік власниці ОСОБА_7 ОСОБА_4 зберігав особисті електроінструменти: електричну болгарку марки STURM AG 9514P, електричну дрель марки STURM ID211 AR, лобзик електричний марки STURM JS4065 Q, електричну болгарку, які використовував в побуті.

14.02.2019 близько 08.30 год. у ОСОБА_5 виник умисел на таємне заволодіння чужим майном електроінструментом ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із згаданої комори електричну болгарку марки STURM AG 9514P вартістю 842,94 грн., яку того ж дня здала у відділення №23 «Ломбард Сакура», що в м. Калуш на вул. Дзвонарська, 7, і таким чином, розпорядилась викраденим майном.

Злочинними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на суму 842, 94 грн.

Продовжуючи проживати в господарстві АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вирішила повторно вчинити крадіжку майна ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 25.02.2019 близько 11.30 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрала з комори зазначеного будинку лобзик електричний марки STURM JS4065 Q, вартістю 799,80 грн.

Цього ж дня о 13.20 год. ОСОБА_5 здала викрадене майно у відділення №23 ПТ «Ломбард Сакура», що в м. Калуш на вул. Дзвонарська, 7, і, таким чином, ним розпорядилась.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.03.2019 близько 15.00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрала з комори зазначеного будинку електричну дрель марки STURM ID211 AR, вартістю 854,20 грн., яку того ж дня о 17.05 год. здала у відділення №23 ПТ «Ломбард Сакура», що в м. Калуш на вул. Дзвонарська, 7, і таким чином, розпорядилась нею.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.04.2019 близько 11.30 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з комори зазначеного будинку вживану електричну болгарку вартістю 310 грн., яку того ж дня о 13.09 год. здала у відділення №23 ПТ «Ломбард Сакура», що в м. Калуш на вул. Дзвонарська, 7, і таким чином, розпорядилась нею.

В сукупності ОСОБА_5 вчинила злочини, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, заподіявши збитки потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2806,94 грн.

26.04.2019 між сторонами кримінального провадження потерпілим

ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, досягнуто та підписано угоду про примирення між потерпілим та підозрюваною.

Із змісту угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування щиро розкаялась, повністю визнала свою вину у вчиненому злочині, сприяла розкриттю злочину.

Сторони дійшли згоди, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ст. 185 ч. 1, 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді громадських робіт на строк 240 годин, оскільки обвинувачена на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, завдану потерпілому шкоду відшкодувала повністю, а також щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю злочину.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи ту обставину, що між обвинуваченим та потерпілим було укладено угоду про примирення, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч. 1, 2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, в судовому засіданні обвинувачена зазначила, що вона розуміє права визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні їй додатково роз`яснені, визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч. 1, 2 КК України, підтвердила обставини, викладені у пред`явленому їй обвинуваченні та надала згоду на призначення узгодженого сторонами кримінального провадження покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив добровільну згоду на укладену угоду про примирення та пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, як таку, що відповідає вимогам закону.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

До обставин, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки її зміст, а порядок укладання відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, очевидною можливістю виконання нею взятих на себе за угодою зобов`язань.

Підстав для відмови у затвердженні угоди відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про примирення від 26.04.2019, укладену в м. Калуш, в рамках кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1, 2 КК України, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1,2 КК України та призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт

за ч. 2ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 240 годин громадських робіт.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді 240 годин громадських робіт.
Речові докази електричну болгарку марки STURM AG 9514P, електричну дрель марки STURM ID211 AR, лобзик електричний марки STURM JS4065 Q, електричну болгарку - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Речові докази специфікацію №23.19.02.78 від 14.02.2019, чек та договір страхування майна про здачу болгарки, специфікацію №23.19.02.144 від 25.02.2019, чек та договір страхування майна про здачу лобзика STURM JS4065 Q, специфікацію №23.19.03.32 від 08.03.2019, чек та договір страхування майна про здачу дрелі STURM, специфікацію №23.19.04.1 від 01.04.2019, чек та договір страхування майна про здачу болгарки, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000373 залишити при даних матеріалах.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1413,09 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий: