Справа № 357/2744/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши в залі судового засідання №4 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в ході відкритого підготовчого судового розгляду питання повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
в с т а н о в и в:
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Прокурор вважає, що на підставі обвинувального акту може бути призначений судовий розгляд.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 вважає, що обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду, з огляду на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки складений неповноважною особою, а саме слідчим в ОВС другого відділу слідчого управління ГУ СБ у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , який здійснював досудове розслідування з порушенням правил підслідності, що врегульоване ст. 216 КПК України. Відповідно до вказаної норми слідство у справах про вчинення злочинів працівниками правоохоронних органів розпочаті слідчими органів прокуратури продовжують здійснюватись слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування але не довше двох років. Як на правове обґрунтування своєї позиції посилається також на положення Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, яким передбачено, що після введення в дію положень ч. 4 ст. 216 КПК України передачу кримінальних проваджень слідчим органів Державного бюро розслідування.

Крім того захисник вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору оскільки всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинуваченні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не конкретно викладено фактичні обставини вчинення злочину та відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення та не наведено обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, зокрема не викладено обставин, які б вказували, що обвинувачені вчинили злочин за попередньою змовою, оскільки не зазначено за яких обставин вони домовились про його вчинення. Також захисник вказує на порушення при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема не зазначення у розділі ІІ п.п.23-27 єдиного унікального номеру справи в ухвалах Київського апеляційного суду. Також захисник звертає увагу на порушення презумпції невинуватості при складанні обвинувального акту, у якому прокурор стверджує як встановлений факт що обвинувачені вчинили злочин (арк.. 7 абз. 4 обвинувального акту).

Обвинувачені , захисник ОСОБА_5 підтримали думку захисника ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників судового провадження суд дійшов висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підлягає поверненню прокурору.
При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 35 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України слідчі органів безпеки здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 201, 201-1, 258-258-5, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 436, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України Слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів: 1) вчинених …. працівником правоохоронного органу.

Відповідно до п. 1 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу.

Після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.

До дня введення в дію частини п`ятої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування передбачених нею злочинів здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом.

Після введення в дію частини п`ятої статті 216 цього Кодексу розпочаті слідчими органів прокуратури кримінальні провадження продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування.

Як видно з даних що містяться в обвинувальному акті відомості про вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України були внесені до ЄРДР 31.10.2018 року.
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 27 зворот) керівником регіональної прокуратури 31.10.2018 року, було винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.
При цьому у реєстрі не зазначено, що дана постанова винесена у зв`язку з неефективністю досудового розслідування, що є обов`язковою умовою для доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.
Будь-яких даних, що досудове розслідування стосовно працівників правоохоронних органів розпочалось та здійснювалось слідчим органу прокуратури матеріали Реєстру також не містять.
За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку, що постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчому Служби Безпеки України прийнята відповідно до вимог статті 36 КПК України та її прийняття обумовлено не забезпеченням слідчим прокуратури виконання завдань кримінального провадження; порушенням загальних засад кримінального провадження, що негативно вплинуло або могло вплинути на обґрунтованість, всебічність і повноту у кримінальному провадженні; низькою якістю процесуальної діяльності слідчого прокуратури, внаслідок чого отримані результати такої діяльності не відповідали обґрунтовано допустимим результатам, які повинні були та об`єктивно могли бути досягнуті за той час з огляду на складність і специфіку розслідування кримінального правопорушення.

Крім того, незважаючи, що з 27.11.2018 року розпочало роботу Державне бюро розслідування, слідчим органу СБУ кримінальне провадження за підслідністю передане не було та продовжувалось неповноважною особою.

Чому склалася така ситуація прокурор пояснити не зміг, та відповідного правового обґрунтування не надав.

При цьому суд також констатує, що чинний КПК України та, в тому числі перехідні положення, не передбачають після початку роботи Державного бюро розслідування будь - якої можливості продовження здійснення досудового розслідування слідчими інших органів, крім слідчих органів прокуратури.

Таким чином, з огляду на очевидну безпідставність доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування та не передання слідчим після 27.11.2018 року кримінального провадження за підслідністю до Державного бюро розслідування дає суду підставу для висновку, що обвинувальний акт складений неповноважною особою, яким у цій ситуації є слідчий органу СБУ а отже не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 91 ч.1 ст. 92 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу … покладається на слідчого, прокурора..
Однак обвинувальний акт, затверджений 12 березня 2019 р. заступником начальника відділу прокуратури Київської області не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки сформульоване в ньому обвинуваченняє не конкретним.
Так відповідно до обвинувального акту та сформульованого обвинувачення, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду начальника третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області … за попередньою у жовтні 2018 року за попередньою змовою із заступником начальника третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вирішили використати службове становище, з метою одержання від громадянина ОСОБА_9 неправомірної вигоди.
Незважаючи на те, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб конкретні обставини, які свідчать про наявність вказаної кваліфікуючої ознаки слідством не зазначено, а лише констатовано вказаний факт.
Крім того, пред`явлене ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачення є ідентичним.
Також судж погоджується з твердженням захисту що слідством допущено порушення презумпції невинуватості при складанні обвинувального акту, у якому прокурором стверджується як встановлений факт що обвинувачені вчинили злочин (арк.. 7 абз. 4 обвинувального акту).

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 17 КПК України 1 Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. 5. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчинені кримінального правопорушення має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Сформульоване прокурором обвинуваченнячерез його не конкретність і не зрозумілість, допущені суттєві протиріччя призвело до порушення права обвинувачених на захист від конкретного обвинувачення.
Вирішуючи питання про повернення обвинувального акту суд також враховує, що незважаючи на те, що недотримання Закону носять очевидний характер а судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта. Суд самостійно не має змоги забезпечити дотримання права обвинувачених бути негайно і детально поінформованими зрозумілою для них мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти них, що передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А також усунути порушення допущені при складанні обвинувального акту неповноважною особою.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
З огляду на викладене обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 371, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000391 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України і, в тому числі, ст. 291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.09.2019 року о 13 год. 30 хв.

СуддяОСОБА_1