Справа № 694/36/19
Провадження №1-кп/694/75/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
03.06.2019 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
в складі:головуючої судді ОСОБА_1
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:прокурора ОСОБА_4
сторони кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні немає, не працюючого, раніше судимого: -19.11.2010 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст.ст.185 ч.2,186 ч.3,187 ч.3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, а 03.02.2017 року звільнено по відбуттю строку покарання, судимість установленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 ,будучи раніше судимий за вчинення злочину передбаченого ст..185 КК України, повторно 30.01.2018 року близько 16.00 год.,перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_7 ,який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,діючи умисно,з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення,переконавшись і вважаючи,що за його злочинними діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу таємно викрав, належну ОСОБА_7 бувшу у використанні бензопилу «Foresta 38»,вартістю 1222 грн.65 коп.,після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник,чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за вчинене кримінальне правопорушення, свою вину визнав повністю і суду пояснив,що, дійсно, 30.01.2018 року в денну пору доби він перебував по вул..Вершинна в с.Стебне, Звенигородського району,разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 ,де зустрів свого знайомого ОСОБА_7 ,який запропонував пройти до його місця проживання та випити алкогольних напоїв,нащо вони погодились та пішли до його місця проживання,де вживали алкогольні напої,і він періодично виходив із будинку палити цигарки,та побачив в коридорі бензопилу,яку вирішив викрасти.Виходячи в черговий раз на вулицю,взяв бензопилу та виніс її і заховав за приміщенням сараю з дровами. Цього ж дня близько 16.00 год. вони з ОСОБА_9 вирішили йти до свого місця проживання. Вийшовши на вулицю пішов за сарай,де забрав вказану бензопилу і переніс до свого місця проживання,та з вказаного часу користувався нею.На даний час з потерпілим ОСОБА_7 розрахувався,а саме купив йому нову бензопилу та надав суду розписку від потерпілого про отримання останнім бензопили.
Просить суд його суворо не карати,і врахувати те,що він відшкодував завдані збитки потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.Збитки йому відшкодовано повністю,а саме він отримав від ОСОБА_5 нову бензопилу «Урал експорт»,зеленого кольору.При вирішенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 покладається на розсуд суду.
Відповідно до ст..325 КПК України та за ухвалою суду справа розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників
судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини , його вина у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 ,склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжки),вчинене повторно, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.2 ст.185 КК України.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного з"ясовувати вік, стан здоров"я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім"ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_5 32 роки, був раніше судимий 19.11.2010 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ст.ст.185 ч.2,186 ч.3,187 ч.3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,а 03.02.2017 року звільнено по відбуттю строку покарання,судимість установленому законом порядку не знята та не погашена,у лікаря нарколога на обліку не перебуває згідно довідки №54 від 26.03.2018 року,згідно довідки №122 від 06.03.2018 року поліклінічного відділення Звенигородської ЦРЛ перебуває на «Д» обліку в психоневрологічному кабінеті з приводу психічного хронічного захворювання з 10.11.2005 року з діагнозом помірна розумова відсталість,згідно висновку судово-психіатричного експерта №140 від 30.03.2018 року на період часу ,до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_5 ,ознак будь-якого хронічного психічного захворювання,недоумства,тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв і не виявляє.Навяність у під експертного на вказані періоди часу легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності з компенсованими емоційно-вольовими розладами нестійкого типу, враховуючи відсутність психотропних розладів,компенсованість психопатоподібних порушень,легкість та в цілому компенсованість вроджених інтелектуальних вад,при збереженості продуктивності мнестичної функції, мислення, критичних і прогностичних функцій-не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.За своїм психічним станом по теперішній час може брати участь у слідчих діях та судовому засіданні.Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру,передбачених ст..94 КК України,не потребує, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні,а саме:-бензопилку «Форестер» оранжевого кольору під час
досудового розсідування під розписку повернуті потерпілому ОСОБА_10 ,суд вирішує відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370,373, 374,393 КПК України,суд,-
з а с у д и в :
визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального Кодексу України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи..
Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_5 судом не обиралися.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні,а саме:-бензопилку «Форестер» оранжевого кольору під час досудового розсідування під розписку повернуто потерпілому ОСОБА_10 ,залишити останньому за належністю, після набрання вироком законної сили .
Цивільний позов не заявлений.
Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1