Постанова
іменем України
28 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 291/589/16-к
провадження № 51- 4739 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000054, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 15 по 18 квітня 2016 року.
Задоволено цивільні позови прокурора в інтересах держави та постановлено стягнути з ОСОБА_8 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 : на користь Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 в сумі 11918 грн. 04 коп., на користь фінансового управління Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області в сумі 1273 грн. 55 коп.
Крім того, частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та постановлено стягнути:
- на користь ОСОБА_10 із ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" страхове відшкодування матеріальних збитків (витрат на спорудження надгробних пам`ятників) в сумі 33072 грн. та моральної шкоди в сумі 8268 грн.; з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЛНЗ-АГРО" в рахунок відшкодування коштів, витрачених на спорудження надгробних пам`ятників в сумі 6928 грн.; у рахунок відшкодування моральної шкоди 291 732 грн.;
- на користь ОСОБА_9 з ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 24804 грн. та шкоди, завданої смертю потерпілого, в сумі 49608 грн.; з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЛНЗ-АГРО" у відшкодування моральної шкоди в сумі 575 196 грн. та шкоди, завданої смертю потерпілого, в сумі 46187 грн. 64 коп.
Прийнято рішення щодо судових витрат та долі речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 15 квітня 2016 року близько 15:45 керуючи технічно справним автомобілем "КАМАЗ 45143", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПАТ "Лебединський насіннєвий завод", рухаючись по правій смузі проїзної частини у напрямку м. Сквира Київської області, на 282 км +200м автодороги "Кременець-Біла Церква-Ржищів" поблизу с. Мовчанівка Ружинського району Житомирської області, поза межами населеного пункту на прямій горизонтальній ділянці, в задовільних умовах дорожнього руху, в порушення вимог п.2.3 б, п.10.1 та п. 11.3 Правил дорожнього руху України проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, безпричинно виїхав на смугу зустрічного руху, де передньою частиною (переднім спойлером та панеллю фар) керованого ним транспортного засобу здійснив зіткнення з передньою частиною автомобіля "SUВАRU FORESТЕR" , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_11 з пасажирами ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 померли, отримавши тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з їх смертю; ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 12 червня 2019 року вирок місцевого суду залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить змінити судові рішення та призначити йому основне покарання із застосуванням статей 69, 75, 76 КК України. Вважає, що місцевий суд усупереч вимогам ст. 65 КК України, не врахував повною мірою обставин, що пом`якшують покарання, та даних про особу, які характеризують його з позитивної сторони. Апеляційний суд, на думку засудженого, не зважив на допущені порушення, необґрунтовано залишив без задоволення апеляційну скаргу його захисника й постановив ухвалу, яка не відповідає положенням ст. 419 КПК України. Крім того, ОСОБА_8 наголошує, що адвокат ОСОБА_13 , який брав участь у кримінальному провадженні як захисник та одночасно як представник цивільного відповідача, діяв при цьому в інтересах автотранспортного підприємства, а не в його інтересах.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просили задовольнити касаційну скаргу з викладених у ній підстав та пом`якшити призначене засудженому покарання. Водночас засуджений та захисник ОСОБА_6 зазначили про порушення права ОСОБА_8 на захист в судах попередніх інстанцій з огляду на неефективний захист.
Прокурор ОСОБА_5 просила залишити судові рішення без зміни як законні, а касаційну скаргу засудженого без задоволення як необґрунтовану.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.
Як встановлено у ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Право обвинуваченого на захист закріплене у п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції як одна з основних засад судочинства і забезпечення цього права є невід`ємною складовою закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.
З огляду на практику застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейським судом з прав людини, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право на ефективну правову допомогу захисника, у тому числі безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективну правову допомогу захисника, який, у разі необхідності, залучається офіційно, не є абсолютним, але воно є однією з основоположних ознак справедливого судового розгляду. Адекватний захист обвинуваченого, як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства. Саме призначення захисника не забезпечує ефективного захисту, оскільки такому захиснику можуть перешкоджати у виконанні його обов`язків, або він може ухилятися від їх належного виконання.
З метою використання юридичної допомоги захисника в Україні діє адвокатура, яка відповідно до ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має здійснювати свою діяльність на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.
Проте при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій право ОСОБА_8 на ефективний захист забезпечено не було.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що захисник після його залучення має право відмовитися від виконання своїх обов`язків, зокрема, у випадку, якщо є обставини, які згідно з цим Кодексом виключають його участь у кримінальному провадженні.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що адвокат ОСОБА_14 здійснював захист ОСОБА_8 на підставі договору про надання правової допомоги починаючи зі стадії досудового розслідування, а також цей адвокат брав участь у судах першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з приписами ст. 78 КПК України, захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.
Отже, адвокат не може брати на себе надання правової допомоги представника потерпілому, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, якщо він раніше надавав чи надає правову допомогу підозрюваному, обвинуваченому у цьому ж провадженні, оскільки за таких обставин ставиться під серйозний сумнів здатність адвоката одночасно здійснювати ефективний захист законних інтересів двох чи більше осіб.
Разом з цим, під час судового розгляду вказаних вимог закону та норм адвокатської етики захисник ОСОБА_13 не дотримався.
Так, адвокат ОСОБА_13 брав участь у кримінальному провадженні як захисник обвинуваченого ОСОБА_8 . Разом з тим, в суді першої інстанції на підставі довіреності від 18 січня 2019 року цей же адвокат був залучений до участі у кримінальному провадженні як представник цивільного відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ-АГРО». Надалі адвокат ОСОБА_13 оскаржив вирок одночасно як захисник обвинуваченого та представник цивільного відповідача.
Такі дії захисника свідчать про неналежне виконання ним своїх обов`язків та символічний характер надаваних послуг ОСОБА_8 , з огляду на що доводи касаційної скарги останнього про порушення його права на захист при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції є обґрунтованими.
Отже, незабезпечення ОСОБА_8 на стадії судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій ефективним захистом є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судових рішень з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого слід врахувати наведене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Доводи засудженого ОСОБА_8 про неправильне застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України також є слушними, оскільки за вимогами статей 4 та 5 КК України строк попереднього ув`язнення щодо особи, яка вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), підлягає зарахуванню відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Щодо аргументів сторони захисту про надмірну суворість призначеного судом покарання, то на теперішній час Суд не може визнати їх переконливими та достатніми. А тому якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження суд не встановить інших позитивних даних про особу ОСОБА_8 чи обставин, що пом`якшують покарання, за того ж обсягу обвинувачення, відсутні підстави вважати призначене йому покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість.
Отже, зважаючи на те, що у касаційній скарзі стверджується про порушення вимог ст. 414 КПК України та ставиться питання про пом`якшення призначеного судом покарання, яке має бути вирішено за наслідками нового розгляду, касаційну скаргу слід задовольнити частково.
Ураховуючи, що ОСОБА_8 відбуває покарання на підставі вироку суду, який скасовується, цю особу слід звільнити з-під варти.
Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
ОСОБА_8 звільнити з-під варти.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_15 ОСОБА_2 ОСОБА_3