справа № 450/2217/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у колегіальному складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст. 289 КК України, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 01.10.2016 року близько 22.00 години, перебуваючи на АЗС «ОККО» №30, що у с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, вводячи потерпілого ОСОБА_8 в оману щодо дійсного придбання даного автомобіля, проводячи тест автомобіля та знаходячись в салоні автомобіля за кермом, а невстановлена слідством особа на передньому пасажирському сидінні, в той час як потерпілий ОСОБА_8 знаходився поруч із транспортним засобом, в черговий раз заводячи двигун автомобіля марки «BMW» моделі «Х5» 2008 року випуску, реєстраційний номер республіки Естонія НОМЕР_1 , митна вартість якого згідно висновку судово-експертного автотоварознавчого дослідження №95 від 14.06.2017 становить 226 729,12 грн., несподіваного для останнього почав ним рухатися, тим самим протиправно його вилучив у ОСОБА_8 всупереч його волі, після чого втік із викраденим майном.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань, проте на запитання учасників справи повідомив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченому ч.3 ст. 289 Кримінального кодексу України визнає повністю, не заперечує фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, заявлений потерпілим цивільний позов визнав повністю і запевнив, що після відбуття покарання буде намагатися відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Враховуючи те, що учасниками судового розгляду не оспорюються обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_7 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.3 ст. 289 Кримінального кодексу України, так як обвинувачений за попередньою змовою групою осіб, повторно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжким злочином, вчиненими умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, одружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, таку пом`якшуючу обставину як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі наближене до мінімального строку санкції статті обвинувачення, що відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України - цілей покарання.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відтак, слід призначити покарання ОСОБА_7 із застосуванням правил ч.1, 4 ст. 70 КК України, оскільки обвинувачений до постановлення вироку Ковельським міськрайонним судом Волинської області від 31 січня 2018 року вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України, а саме 01.10.2016 року, тобто до постановлення попереднього вироку, із врахуванням характеру та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи була застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку із тим, що до обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не було застосовано попереднє ув`язнення, а тому суд не вбачає підстав зарахувати обвинуваченому у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення (з 21.06.2017 р. по 14.07.2018 р.) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути на його користь заподіяну майнову шкоду в сумі 226 729 грн. 12 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно висновку №95 судового експертного автотоварознавчого дослідження від 14.06.2017 р. митна вартість досліджуваного автомобіля, що ввозиться на митну територію України, БМВ «Х5» реєстраційний номер 125 BRT, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , від виявлених на момент його дослідження 12.06.2017 року в цінах станом на момент викрадення 01.10.2016 року, становить: 226729,12 грн. /матеріали кримінального провадження а.с.61-70/.

Виходячи із наведеного, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги потерпілого визнав повністю, суд приходить до переконання, що пред`явлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов є обґрунтований та підлягає до задоволення.

Судові витрати у кримінальному провадження відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 70, 72, 289 КК України, ст. 100, 128, 129, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням призначеним попереднім вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2018 року (справа №159/2884/17) у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років 6 /шість/ місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві приватної власності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 13 травня 2017 року відповідно до вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2018 року (справа №159/2884/17), яким також зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.05.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 - 226729 /двісті двадцять шість тисяч сімсот двадцять дев`ять/ гривень 12 копійок заподіяної майнової шкоди та 50000,00/п`ятдесят тисяч/ гривень відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ: диск DVD-R 4.7 GB 120 із відеозаписом камер спостереження готелю «Пальма» за 01.10.2016 р. - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1