Справа №463/852/19
Провадження №1-кс/463/4736/19
У Х В А Л А

23 жовтня 2019 року Личаківський районний суд міста Львова

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність керівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 25 січня 2019 року про вчинення злочинів прокурором ОСОБА_8 та слідчим ОСОБА_9 , передбачених ст.ст. 256, 367, 382 КК України. Просять продовжити термін розгляду скарги, визнати бездіяльність керівника ДБР такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тобто протиправною та зобов`язати внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною вище заявою.

Ухвалою слідчого судді від 7 лютого 2019 року вказану скаргу було повернуто скаржникам у зв`язку з пропуском строку на звернення зі скаргою, а крім того відмовлено в поновленні строку на звернення зі скаргою.

25 лютого 2019 року скаржниками подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 4 жовтня 2019 року ухвалу слідчого судді від 7 лютого 2019 року було скасовано з підстав, що в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя вказав: «що скаржники звернулися зі скаргою лише 7 лютого 2019 року поза межами строку звернення з такою, оскільки початок строку починається з дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК України для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії, тобто такий розпочався 27 січня 2019 року, а закінчився о 24 год. 5 лютого 2019 року, та просять продовжити строк розгляду скарги. Крім того, слідчий суддя зазначає, що оскільки скаржники не надали доказів подачі скарги в електронному вигляді 4 лютого 2019 року, тому виключається можливість розглянути питання про поновлення строку на звернення зі скаргою.

Разом з тим, у резолютивній частині ухвали слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання скаржників про поновлення строку на звернення зі скаргою та повертає таку скаржникам.

Таким чином, у розумінні норм кримінального процесуального закону, слідчий суддя, дійшовши висновку про неможливість розгляду питання про поновлення строку на звернення зі скаргою у мотивувальній частині ухвали, відмовив у задоволенні клопотання скаржників про поновлення строку на звернення з такою у резолютивній частині ухвали, тим самим сам собі суперечить».

Окрім цього, вказано, що питання про поновлення строку на звернення зі скаргою вирішено у відсутності скаржників.

Матеріали скарги з суду апеляційної інстанції надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 22 жовтня 2019 року.

Оглянувши матеріали скарги, вважаю, що скаргу слід повернути з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином, вказаний у вищеназваній статті процесуальний строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії чи допущення бездіяльності. При оскарженні дії чи бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії чи допущення бездіяльності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до керівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 з заявою про вчинення злочинів прокурором ОСОБА_8 та слідчим ОСОБА_9 , передбачених ст.ст. 256, 367, 382 КК України. Вказана заява отримана бюро 25 січня 2019 року, про що свідчить відповідна відмітка про отримання на такій.

На адресу Личаківського районного суду м. Львова 7 лютого 2019 року о 16 годині 12 хвилин надійшла вказана вище скарга датована 7 лютого 2019 року на бездіяльність керівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Враховуючи, що керівником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові вчинено бездіяльність по не внесенню заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про вчинення злочинів до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2019 року, скаржники звернулися зі скаргою лише 7 лютого 2019 року, поза межами строку звернення з такою, оскільки початок строку починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії, тобто такий розпочався 27 січня 2019 року, а закінчився о 24:00 годині 5 лютого 2019 року. Скаржники просять продовжити строк розгляду скарги та вказують про подачу такої в електронному вигляді ще 4 лютого 2019 року, однак така не була зареєстровану в суді та не визначено для розгляду такої слідчого судді, при цьому доказів цього не надають. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що доказів даних обставин скаржниками не надано ні під час первинного звернення зі скаргою 7 лютого 2019 року, ні при оскарженні ухвали слідчого судді від 7 лютого 2019 року в апеляційну інстанцію. Відсутність зазначених доказів не дає підстав прийти до переконання про підставність пропуску строку на звернення зі скаргою, у зв`язку з чим відсутні підстави для поновлення строку на звернення зі скаргою.

Окрім цього, слідчий суддя критично відноситься до обставин викладених у скарзі про подачу такої ще 4 лютого 2019 року засобами електронної пошти, оскільки з поданої скарги вбачається, що така датована 7 лютого 2019 року. А тому приходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на звернення зі скаргою.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що чинним КПК України не надано слідчому судді суду першої інстанції повноважень для залишення скарги без руху. Таким чином всі докази в підтвердження обґрунтованості скарги подаються разом з нею. Крім того, питання про поновлення строку на звернення зі скаргу в суді першої інстанції вирішується слідчим суддею на стадії прийняття скарги та призначення такої до судового розгляду, в тому числі без участі осіб, які подали таку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії»).

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Ухвалюючи рішення про повернення скарги, слідчий суддя також враховує, зокрема, принцип верховенства права закріплений як в Конституції України так і в КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ «Тіннеллі та сини, Лтд та ін.», «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства»).

Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення ЄСПЛ «Ейрі проти Ірландії», «Аїт-Мугуб проти Франції»).

Чинним процесуальним закон встановлено строки на звернення зі скаргою в кримінальному процесі, які фактично гарантують дотримання принципу правової визначеності. Безпідставне поновлення строку на звернення зі скаргою за відсутності будь-яких доказів поважності пропуску такого, однозначно порушить зазначені приписи.

Крім того, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід роз`яснити, що у відповідності до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

З врахуванням наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поновлення строку на звернення зі скаргою відмовити.

Повернути скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування від 7 лютого 2019 року на бездіяльність органу досудового розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що у відповідності до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1