Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1033/18
Провадження № 1-кп/553/35/2019
В И Р О К
Іменем України

25.10.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000404 від 25.04.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, 18.03.2019 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18.12.2018 року Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

05.09.2019 року Новосанжарським районним судом Полтавської області ст. ст. 289 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 75, 102, 104 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 18.12.2018 року виконувати самостійно, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

24.04.2018 року, близько 20 години 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у тамбурі першого вагону поїзду сполученням «Полтава Південна Лозова», який знаходився на першій колії станції «Полтава-Південна», що на площі Слави, 1 в м. Полтава, побачив неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходився у тамбурі, при цьому в руках тримав музичну колонку та вирішив нею заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на негайне вилучення майна потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , з корисливих спонукань, з прямим умислом, попросив у потерпілого музичну колонку, не маючи наміру її повертати, про що відразу повідомив останньому, таким чином відкрито заволодівши музичною колонкою «WS 728» потерпілого ОСОБА_5 вартістю, згідно із висновком експерта №859 від 11.05.2018 р., 291 грн. 08 коп., у якій знаходилася карта пам`яті об`ємом 16 Гб. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 відразу відніс її до вагону, та повернувшись до тамбуру, де знаходився потерпілий ОСОБА_5 , який почав вимагати повернути йому музичну колонку, усвідомлюючи це, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою залякування та подолання можливого опору, дістав мисливський ніж та тримаючи його в правій руці, почав погрожувати потерпілому застосувати щодо нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, після чого виштовхав потерпілого з тамбуру.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 291 грн. 08 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у нападі, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 , поєднаному з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, придбав холодну зброю колюче-ріжучої дії мисливський ніж, який в подальшому носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Так, 24.04.2018 року, близько 20 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , маючи в кишені мисливський ніж та перебуваючи у тамбурі першого вагону поїзду сполучення «Полтава Південна Лозова», який знаходився на першій колії станції «Полтава-Південна», що на площі Слави, 1 в м. Полтава, під час вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_5 , дістав із кишені мисливський ніж, який відповідно до висновку експерта № 982 від 27.04.2018 року відноситься до категорії холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений промисловим способом, являється мисливським ножем загального призначення, та тримаючи його в правій руці почав погрожувати потерпілому застосувати щодо нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я. Тим самим носив холодну зброю, без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями, які виразились у носінні холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтвердивши факт їх скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Запевнив, що зробив для себе відповідні висновки, просив вибачення у потерпілого, відшкодував завдані злочинами збитки в повній мірі.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини.

Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів передбачених ст. 187 ч.1, 263 ч.2 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за:

- ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій);

- ч.2 ст.263 КК України, носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих злочинами збитків потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочинів і щиро розкаявся у цьому, його характеристику, молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також, що він повністю відшкодував шкоду потерпілому, що свідчить про те, що особа усвідомила характер своїх протиправних діянь, зробила для себе відповідні висновки, розкаюється у вчиненому, а тому беручи до уваги обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, зважаючи на висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації відповідно до висновків якої можливе застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 75,76 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації, тобто із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

Крім того судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Шишацького районного суду Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік, а тому вказаний вирок повинен виконуватися самостійно.

По справі цивільні позови не заявлялись.

Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 187 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 263 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.09.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 18.12.2018 року відносно ОСОБА_4 - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді застави залишити без змін до набрання вказаним вироком законної сили.

Речові докази по справі звукову колонку «WS 728» повернути потерпілому ОСОБА_5 , як його власність; мобільний телефон «Samsung» - повернути ОСОБА_4 як його власність, ніж з чорним руків`ям - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати пов`язані з проведенням експертиз у сумі 1144 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1