Справа № 461/1593/19
Провадження № 1-кп/461/339/19
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

09.07.2019 року. Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

та захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15

та ОСОБА_16

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження /внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 09 лютого 2018 року/ про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, -

в с т а н о в и в :

06 березня 2019 року в провадження Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Ухвалою суду від 07.03.2019 р. вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання на 04.04.2019 р.

Відповідно до ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000050 від 09 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення та закриття провадження немає.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх представник адвокат ОСОБА_12 підтримали позицію прокурора та просили суд призначити судовий розгляд кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_14 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , заявив клопотання, поданих в порядку ч.2 ст.303 КПК України, у яких просить суд під час підготовки кримінального провадження до судового розгляду вирішити ряд питань, викладених у окремих скаргах.

Так, у скарзі №1, адвокат ОСОБА_14 просить суд:

1. Визнати незаконними дії Першого заступника прокурора Тернопільської області радника юстиції ОСОБА_17 в частині продовження строку досудового розслідування до трьох місяців у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p..

3. Визнати незаконною Постанову Першого заступника прокурора Тернопільської області радник юстиції ОСОБА_17 про продовження строку досудового розслідування від 06 липня 2018 року до трьох місяців у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 р. та скасувати її.

Наведене процесуальне рішення вважає незаконним з наступних підстав.

У відповідності до оскаржуваної постанови, старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_18 звернувся з клопотанням про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців від 27 червня 2018 p..

Отримавши 05 липня 2018 р. клопотання про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців від 27 червня 2018 p., Першим заступником прокурора Тернопільської області радником юстиції ОСОБА_17 винесено Постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p.. до трьох місяців від 06 липня 2018 p..

Вважає, що отримавши клопотання про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців від 27 червня.2018 p., у відповідності до положень ч. 3 ст. 295 КПК України, постанову про продовження строків досудового розслідування можна було виносити лише після закінчення 5 денного строку на подачу заперечень стороною захисту.

У відповідності до відмітки на клопотанні про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців від 27 червня 2018 р. дане клопотання було отримане підзахисними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 4 липня 2018 p., захисником ОСОБА_16 - 4 липня 2018 p., а захисниками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 05 липня 2018 р.

Таким чином, стверджує, що лише після 10 липня 2018 р. Перший заступник прокурора Тернопільської області радник юстиції ОСОБА_17 мав передбачене ст. 295 КПК України право на прийняття постанови про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців.

Стороною захисту, в межах визначеного 5 денного строку 09 липня 2018 р. подано заперечення на вище вказане клопотання. Проте, в супереч положень ч. 3 ст. 295 КПК України, дане заперечення не було взяте до уваги, так як на момент його подачі в супереч положень КПК України уже була винесена оскаржувана постанова.

Окрім того, зазначив, що вказане клопотання не було вручено іншим захисникам, які брали участь у справі. За вказаних обставин, було обмежено підозрюваних і інших захисників в подачі заперечень на вказане клопотання, що є порушенням права на захист.

У скарзі №2 адвокат ОСОБА_15 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 просить суд:

1.Постанову про визначення територіальної підслідності, прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_19 від 18.07.2018 року, визнати незаконною та скасувати.

Наведене процесуальне рішення вважає незаконним з наступних підстав.

25 травня 2018 року постановою про доручення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування, заступника Генерального прокурора ОСОБА_20 , з метою забезпечення об`єктивності та ефективності слідства, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 доручено здійснювати слідчому відділу прокуратури Тернопільської області.

В ході проведення досудового розслідування слідчим відділом прокуратури Тернопільської області, 18 липня 2018 року, прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_19 , прийнято постанову про визначення територіальної підслідності, якою визначено підслідність у вищевказаному кримінальному провадженні за слідчим управлінням прокуратури Львівської області, відомості про визначення підслідності внесено ЄРДР, дану постанову та матеріали кримінального провадження №0000050 скеровано в прокуратуру Львівської області для організації проведення досудового розслідування.

Сторона захисту стверджує, що прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_19 не був наділений процесуальним правами щодо зміни територіальної підслідності у кримінальному провадженні №0000050, яка була визначена вищестоящим прокурором, 25 травня 2018 року.

Вважає, що змінити рішення заступника Генерального прокурора ОСОБА_20 , щодо територіальної підслідності вищевказаного кримінального провадження, міг тільки Генеральний прокурор (в.о. Генерального прокурора).

У скарзі №3 адвокат ОСОБА_14 просить суд:
1.Визнати незаконними дії першого заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_21 в частині продовження строку досудового розслідування до шести місяців у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p..

2.Визнати незаконною Постанову першого заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_21 про продовження строку досудового розслідування від 06 серпня 2018 року до шести місяців у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 р. та скасувати її.

Наведене процесуальне рішення вважає незаконним з наступних підстав.

06 серпня 2018 р. Першим заступником прокурора Львівської області старшим радником юстиції ОСОБА_21 винесено Постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p. до шести місяців, тобто до 07 листопада 2018 р..

Сторона захисту вважає, що Перший заступник прокурора Львівської області старший радник юстиції ОСОБА_21 не був наділений повноваженнями про продовження строків досудового розслідування.

Так, 07 травня 2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України, тобто із вказаної дати розпочався перебіг строків досудового розслідування.

25 травня 2018 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_20 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2018, доручено здійснювати слідчому відділу прокуратури Тернопільської області.

Постановою першого заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_17 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 07.08.2018 р. Тобто граничним днем строків досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було 07.08.2018 p., якщо б цей строк був би продовжений у встановленому законом порядку.

Проте, в супереч постанови Заступника Генерального прокурора державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_20 від 25 травня 2018 p., прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області юрист 1 класу ОСОБА_19 18 липня 2018 р. виніс Постанову про визначення територіальної підслідності, у відповідності до якої визначив підслідність у кримінальному провадженні, за слідчим управлінням прокуратури Львівської області.

Вважають, що службові особи Прокуратури Львівської області не вправі були приймати до свого провадження дані матеріали, та не в праві були проводити будь які процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення.

За вказаних обставин, захист стверджує, що на даний час не існує жодного законного процесуального рішення яким продовжено строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 09 лютого 2018 р. після 07 серпня 2018 р.

Окрім того, зазначили, що клопотання про продовження строку досудового розслідування було отримане підзахисними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 03 серпня 2018 р. без присутності захисників.. Захисникам ОСОБА_14 та ОСОБА_15 дане клопотання було вручене 06 серпня 2018 p..

Тобто, слідчий направив клопотання до завершення граничного терміну подачі заперечень на нього, а перший заступник прокурора Львівської області старший радником юстиції ОСОБА_21 в порушення закону та без врахування заперечень розглянув його.

Також вважають, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 296 КПК України слідчий не був наділений повноваженнями в частині складання клопотання та звернення з ним до першого заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_21 , а перший заступник прокурора Львівської області старший радника юстиції ОСОБА_21 не мав права розглядати клопотання яке було внесене не уповноваженою особою.

В свою чергу, зазначають, що на розгляді у Галицькому районному суді м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2018 р..

В оскаржуваній Постанові в п. 2 зазначено, що строк досудового розслідування продовжено у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2017 р. до шести місяців.

Тобто, на думку сторони захисту, постановою першого заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_21 від 06 серпня 2018 р. було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке було розпочате 09.02.2017 p..

У скарзі № 4 адвокат ОСОБА_14 просить суд:

1.Визнати незаконними дії першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_22 в частині продовження строку досудового розслідування до 9-ти місяців у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p..

2.Визнати незаконною постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_22 про продовження строку досудового розслідування від 07 листопада 2018 року до дев`яти місяців у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 р. та скасувати її.

Наведене процесуальне рішення вважає незаконним з наступних підстав.

07 листопада 2018 р. Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_22 винесено Постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p.. до дев`яти місяців, тобто до 07 лютого 2019 р..

У відповідності до положень ч. 3 ст. 295 КПК України, Постанову про продовження строків досудового розслідування можна було виносити лише після закінчення 5 денного строку на подачу заперечень стороною захисту.

Однак, клопотання про продовження строку досудового розслідування до дев`яти було отримане підзахисними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та захисниками ОСОБА_14 і ОСОБА_15 18 жовтня 2018 p.. Іншими захисниками, які допущені були у встановленого законом поряду, до даного кримінального провадження дане клопотання не вручалося взагалі.

Вважають, що Перший заступник Генерального прокурора ОСОБА_23 не мав права розглядати дане клопотання, та приймати по ньому процесуальне рішення до моменту вручення його всім захисникам.

У відповідності до постанови першого заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_21 про продовження строку досудового розслідування від 06 серпня 2018 року до шести місяців у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2018 p. граничним строком досудового розслідування було 06 листопада 2018 р.

Перший заступник Генерального прокурора ОСОБА_22 виніс Постанову про продовження строку досудового розслідування до дев`яти місяців 07 листопада 2018 p., тобто на наступний день після закінчення граничного терміну строку досудового розслідування.

Окрім того, адвокат ОСОБА_14 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 заявив клопотання про закриття кримінального провадження.
Сторона захисту вважає, що кримінальне провадження №0000050 від 09.02.2018 p.. підлягає до закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України з огляду на наступне.

У відповідності до Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000050 від 09.02.2018 р. в Розділі II «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» у пунктах 29 - 35 відображено факт Повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 07.05.2018 p.. Саме з вказаної дати розпочався перебіг строків досудового розслідування, як це було передбачено в чинному на той час п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України.

Вказаним пунктом, законодавець встановив двохмісячний строк, протягом якого досудове розслідування мало бути завершене. Також положення кримінального процесуального кодексу України а саме ст. 295 та 296 КПК України визначили порядок продовження строків досудового розслідування.

В зв`язку із тим , що підозра ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була вручена у відповідності до Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000050 від 09.02.2018 р. 07 травня 2018 p., то досудове розслідування повинно було закінчитися до 06 липня 2018 p., якщо б його не було продовжено у встановленому законом порядку.

6 липня 2018 р. Першим заступником прокурора Тернопільської області радником юстиції ОСОБА_17 винесено Постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p.. до трьох місяців.

6 серпня 2018 р. Першим заступником прокурора Львівської області старшим радником юстиції ОСОБА_21 винесено Постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p.. до шести місяців.

7 листопада 2018 р. Першим заступником Генерального прокурора Сторожуком Д.А. винесено Постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 p.. до дев`яти місяців.

Вказані три постанови вважають незаконними, та такими, що винесені всупереч встановленого законом порядку, а тому будь-якого законного процесуального рішення про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 р. не існує.

Таким чином, на думку сторони захисту, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000050 від 09.02.2018 р. закінчилися 06 липня 2018 p., так як будь якого законного процесуального рішення про їх продовження в межах даного кримінального провадження не існує.

Окрім того, у підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000050 від 09.02.2018 стосовно ОСОБА_11 та інших представниками Генеральної прокуратури України прийнято ряд процесуальних рішень, які не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які могли бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст.303 КПК України, проте згідно з ч.2 вказаної статті можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді у відповідності до правил статей 314-316 КПК України.

Прийняття незаконних процесуальних рішень у ході досудового розслідування щодо продовження строків досудового розслідування та зміни органу здійснення досудового розслідування, на думку захисту, є підставою повернення обвинувального акту відповідно до ст.291 КК України в силу неможливості прийняття його до розгляду загалом, оскільки складений неналежним органом досудового розслідування та поза строками досудового розслідування, які не підлягають відновленню.

Зокрема, досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато 09.02.2018 слідчим відділом прокуратури Львівської області, яким 07.05.2018 ОСОБА_11 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч. 3 ст.365, ч.1 ст. 119 КК України, а відтак, саме, з цього часу розпочався перебіг строків досудового розслідування за чинним на той час КПК України.

У подальшому постановою заступника Генерального прокурора від 25.05.2018 проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 09.02.2018 стосовно ОСОБА_11 та інших доручено слідчому відділу прокуратури Тернопільської області, під час якого постановою першого заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_17 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 07.08.2018.

Однак, уже 18.07.2018 постановою прокурора у кримінальному провадженні-прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області ОСОБА_24 визначення територіальної підслідності кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 та інших за ч.1 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.119, ч.1 ст.185 КК України надіслано для організації подальшого розслідування до прокуратури Львівської області.

Надалі тривалий час займала переписка щодо місця розслідування цього кримінального провадження між вищезазначеними органами досудового розслідування та листом начальника Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань ОСОБА_25 від 31.07.2018 за № 15/3-30656-18 кримінальне провадження № 0000050 у 6 томах надіслано першому заступнику прокурора Львівської області ОСОБА_21 для організації подальшого розслідування.

Оскільки рішення про зміну територіальної підслідності начальника Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань не відповідало вимогам ч.ч.1,3 ст. 110 КПК України, прокуратура Львівської області не мала жодних повноважень на прийняття кримінального провадження до свого провадження, вчинення будь яких процесуальних дій чи прийняття рішень.

З огляду на наведене, сторона захисту вважає, що строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні збігли ще о 24.00 год. 06.08.2018, відтак, просить суд кримінальне провадження № 0000050 від 09.02.2018 повернути прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали позицію своїх захисників.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту із додатками, скарги та клопотання, дійшов до наступних висновків.

Суд, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто, за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Зі змісту норм кримінального процесуального закону убачається, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, зокрема:

1.найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2.анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3.анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4.прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5.виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6.обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7.розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1. підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8.розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9.дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:
1.реєстр матеріалів досудового розслідування;

2.цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3.розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4.розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5.довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Доводи захисників, викладені у скаргах, поданих у порядку ст. 303 КПК України, клопотаннях про закриття кримінального провадження та про повернення обвинувального акту прокурору зводяться до оцінки рішень керівників органу прокуратури, їх процесуальних повноважень, а також, що органом досудового розслідування проводились ряд процесуальних дій поза межами строку досудового розслідування.
Суд вважає, що дані обставини не впливають на можливість призначення судового розгляду, оскільки єдиною підставою для повернення обвинувального акта є невідповідність саме цього процесуального рішення вимогам КПК.
Зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 убачається, що в ньому у повному обсязі викладені обставини, зазначені в ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, наслідків, а також інших обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні. Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором. Додані усі необхідні документи.

Будь-яких недоліків обвинувального акта щодо його форми чи змісту судом не встановлено.
При цьому, слід враховувати, що виключно під час судового розгляду надається правова оцінка наданим сторонами кримінального провадження доказам, відтак, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд не може вдаватись до оцінки зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів на предмет їх допустимості вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому свої доводи захисники вправі будуть викласти в процесі судового розгляду.
Відомості, описані в обвинувальному акті, є достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, його характеру, адже містять опис всіх обов`язкових елементів складу інкримінованих злочинів, та зазначення протиправних дій обвинувачених, що відповідає положенням п. «a» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором, відповідає вимогам ст.291 КПК України; відсутні процесуально-правові підстави для задоволення скарг та клопотань захисту про повернення обвинувального акту прокурору та закриття провадження.
Відтак, кримінальне провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 09 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, слід прийняти до провадження та призначити до судового розгляду.

Окрім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотаннями про відсторонення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від посад інспекторів взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України строком на два місяці.
В обґрунтування клопотань зазначає, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 є службовими особами правоохоронного органу, підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на посаді інспекторів взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України, незаконними засобами впливатимуть на потерпілих, свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, в тому числі чинити тиск на невстановлених досудовим слідством свідків (очевидців), що, на думку органу звинувачення, свідчить про наявність заявлених ризиків. Просив клопотання задовольнити.
Обвинувачені та їх захисники клопотання заперечили, просили відмовити у відстороненні від посад у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.
Потерпілі клопотання прокурора підтримали, просили клопотання про відсторонення від посад задовольнити.

Згідно п.4 ч.2 ст.131 КПК України відсторонення від посади є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 155 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади.
Згідно ч.2 ст. 155 КПК України у клопотанні зазначаються:
1.короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;
2.правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3.виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;
4.посада, яку обіймає особа;
5.виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення;
6.виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином;
7.перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.
До клопотання також додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) документи, які підтверджують надання підозрюваному, обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
Однак, під час вивчення клопотань та доданими до нього матеріалами судом встановлено, що прокурором вимог п. 6 ст. 155 КПК України не виконано.

Представник державного обвинувачення, перш за все, датує такі клопотання «8 липня 2018 року», коли справа перебувала на стадії досудового розслідування; прокурор навіть у змісті клопотань зазначає, що особи підозрюються у вчиненні злочину, в той час, як їх процесуальний статус на стадії підготовчого судового засідання є інший, вони обвинувачені; окрім того, прокурор лише обмежився викладом фабули обвинувального акту, із зазначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення, викладом обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення та зазначив посади, яку вони обіймають.
Автор клопотань зазначив загальне формулювання передбаченим процесуальним законом ризиків, зокрема, що перебуваючи на посаді; «підозрювані» можуть незаконними засобами впливати на потерпілих, свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, в тому числі, чинити тиск на невстановлених досудовим слідством свідків (очевидців).
Однак, на підставі яких доводів та аргументів прокурор прийшов до такого висновку жодним чином у клопотаннях не зазначено. Враховуючи той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні вже завершено, прокурором не зазначено, на яких саме свідків можливий вплив зі сторони обвинувачених та інших учасників кримінального провадження.
При обґрунтуванні підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження прокурор не надав доказів обставин, на які він посилаються. Більше того, у клопотанні при обґрунтуванні підстав вказані лише припущення про те, що можуть вчинити ті чи інші дії.
У відповідності до ч.2 ст.156 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 155 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідним повернути клопотання про відсторонення від посад прокурору для усунення вищезазначених недоліків.

Окрім того, в підготовчому судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання покликаються на те, що обвинуваченим обґрунтовано оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 365 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого. Останнім, в разі визнання їх винними, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Відповідно, останні намагатимуться уникнути призначеного покарання та виконання ними своїх процесуальних обов`язків. Окрім цього, вчиненим злочином, обвинувачені спричинили тяжкі наслідки, позбавили життя їхнього сина, тобто, вчинили насильницький злочин. Потерпіла сторона вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти існуючим ризикам, відповідно обвинуваченим слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.

Так, згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до норми ст. 331 КПК України, яка є спеціальною щодо вирішення питання про обрання запобіжного заходу в суді, потерпілий та його представник не наділені правом подавати клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому.
При цьому, суд звертає увагу на те, що стороною обвинувачення в кримінальному провадженні відповідно до § 2 Глави 3 КПК України є: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор. Потерпілий, його представник та законний представник, виходячи з вимог п. 19) ч. 1 ст. 3 КПК України, можуть бути стороною обвинувачення у випадках, установлених КПК України. Зокрема, у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення (п. 4) ч. 3 ст. 56 КПК України) потерпілий, який надав згоду підтримувати обвинувачення в суді, лише з цього моменту користується всіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду (ч.ч. 1-4 ст. 340 КПК України), в тому числі і щодо ініціювання питання застосування запобіжного заходу.
Таким чином, в кримінальному провадженні, в якому обвинувачення підтримується прокурором, клопотання щодо застосування запобіжного заходу може бути ініційовано лише прокурором, а потерпілий згідно п. 2) ч. 1 ст. 56 КПК України, має право бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування такого заходу.
Крім того, судом встановлено, що ініціаторами клопотання не дотримано вимог КПК України та не додано копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання; підтвердження того, що обвинуваченим надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Враховуючи наведене, оскільки прокурором не внесено клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу, а потерпілі, у відповідності до ст. ст. 55-58 КПК України, не наділені самостійними повноваженнями вносити клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченим, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання потерпілих та вважає за необхідне таке повернути.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволені скарг адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , поданих в порядку ст. 303 КПК України відмовити.

У задоволені скарги адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , поданих в порядку ст. 303 КПК України відмовити.

У задоволені клопотання адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження відмовити.

У задоволені клопотання адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про відсторонення від посади обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повернути прокурору.

Клопотання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про обрання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою повернути потерпілим.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України прийняти до провадження Галицького районного суду м. Львова.

Справу призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду м. Львова (м.Львів, вул. Чоловського, 2, 2-й поверх, зал судових засідань № 8) на 19 липня 2019 року о 14:30 год.

Викликати для участі в судовому засіданні учасників кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1