УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС 3-го відділу СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в:
11 липня 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшла скарга представника ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС 3-го відділу СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

У судове засідання представник ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, однак звернулась до суду з клопотанням (вх. № ЕП-5462/19), в якому просила залишити без розгляду її скаргу, подану в порядку ст. 303 КПК України.

Старший слідчий з ОВС 3-го відділу СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також враховуючи позицію скаржника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема, принцип диспозитивності.

У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Враховуючи те, що представником ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» адвокатом ОСОБА_3 подано до суду клопотання, в якому вона просила залишити без розгляду її скаргу на бездіяльність старшого слідчого з ОВС 3-го відділу СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду такої скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 26, 303, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС 3-го відділу СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1