ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-сс/819/564/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: накладення арешту на майно
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні клопотання ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно, та його апеляційну скаргу на вище вказану ухвалу у кримінальному провадження №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України, -
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року клопотання старшого слідчого СВ ГУ Служби Безпеки України в Автономній Республіці Крим ( з дислокацією в м. Херсоні) ст. лейтенанта юстиції ОСОБА_9 - задоволено, накладено арешт шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на частину автотранспортного засобу Toyota Tundra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Накладено арешт шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер 1) та на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 865817)
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у зв`язку з можливістю призначення судом покарання у вигляді конфіскації майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема посилається на те, що слідчим суддею не встановлено підстав для арешту майна, оскільки підозра, яка йому не підтверджена доказами. Вважає, що суд прийшов до хибного висновку, що майно, а саме автомобіль Toyota Tundra, який є особистою власністю ОСОБА_10 , після укладання шлюбного договору 30.07.2019 року, а квартира, за адресою АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_11 , після укладання договору дарування 30.07.2019 року, є сумісною власністю його та його дружини ОСОБА_10 . Квартира за адресою АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_12 , яка придбала вказану нерухомість 20.02.2019 року. Також зазначає, що арешт автомобіля був здійснений з порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадження №0000003 скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді мотивуючи це тим, що він не був присутнім в судовому засіданні, копії ухвали слідчого судді не отримував, а дізнався про дану ухвалу 18.09.2019 року від своєї дружини ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, т.я. вважає, що його було пропущено з поважних причин зазначених в апеляційній скарзі і наполягає на задоволенні апеляційних вимог, думку прокурора, який вважає, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не має, а тому просив відмовити в поновленні строку, а вимоги апеляційної скарги вважає необґрунтованими, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з ч.7 ст.173 КПК України, підозрюваний має право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було винесено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання від 31.07.2019 року та ухвали слідчого судді від 31.07.2019 року, розгляд клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_8 проводився без його участі, дані про його повідомлення про дату, час та місце розгляду клопотання в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, старшим слідчим СВ ГУ Служби Безпеки України в Автономній Республіці Крим ( з дислокацією в м. Херсоні) ст. лейтенантом юстиції ОСОБА_9 було розпочато кримінальне провадження №0000003 за підозрою ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України.

12.06.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України.

16.07.2019 року старший слідчий СВ ГУ Служби Безпеки України в Автономній Республіці Крим ( з дислокацією в м. Херсоні) ст. лейтенант юстиції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури АР Крим ОСОБА_13 , з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому, звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000003 та в межах поданого слідчим клопотання, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, вбачаючи наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на частини майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у відповідності до ст. 60 ч.1, 73 Сімейного кодексу України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, оскільки санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З урахуванням цього, слідчий суддя вбачаючи належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно і 31.07.2019 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане у цьому клопотанні нерухоме майно, заборонивши власнику частки майна, ОСОБА_8 будь-яким чином розпоряджатися, використовувати, вищевказане майно, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України.

З цим висновком не погоджується колегія суддів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Разом із тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя прийшовши до висновку, що майно, у відповідності до ст. 60 ч.1, 73 Сімейного кодексу України, є спільною сумісною власністю подружжя наклав арешт шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на частину автотранспортного засобу Toyota Tundra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер 1) та на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 865817), яке на його думку є належить ОСОБА_8 , і є сумісною власністю подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ..
Однак колегія суддів вважає, що слідчим суддею не взято до уваги шлюбний договір від 30.07.2019 року який уклали між собою ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , з якого вбачається, що особистою приватною власністю дружини буде вважатися : в цілому належний їй на підставі Свідоцтва ро реєстрацію транспортний засіб серії НОМЕР_2 вид.23.03.2013 року відділом РЕР ДАІ №3 КУМВС України в Дніпропетровській області, автомобіль TOYOTA модель TUNDRA ЗНГ, тип ПІКАП-В, 2008 року випуску, номер кузова VIN НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому шлюбний договір набирає чинності після його підписання та нотаріального посвідчення, а саме з моменту його підписання, то б то з 30 липня 2019 року.

Згідно матеріалів провадження копію шлюбного договору було надано до суду першої інстанції 30 липня 2019 року (а.с.90-93).

Також, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу твердження скаржника ОСОБА_11 про те, що квартира, за адресою АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_11 після укладання договору дарування.

Колегія суддів вважає, що оскільки розгляд клопотання слідчим суддею в суді першої інстанції відбувався без участі скаржника ОСОБА_11 і в матеріалах провадження відсутні дані про його повідомлення про дату, місце та час розгляду клопотання слідчого, що позбавило його можливості надати докази по справі, за можливе в суді апеляційної інстанції вивчити докази по справі, надані скаржником при подачі апеляційної скарги, а саме шлюбний договір, договір дарування квартири, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності.

Згідно договору дарування квартири від 30 липня 2019 року ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_11 належну їй квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 30.07.2019 року державним реєстратором дана квартира була зареєстрована як приватна власність з часткою 1 на ОСОБА_11 .

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді не можна вважати законним та обґрунтованим, так як автомобіль TOYOTA модель TUNDRA ЗНГ, тип ПІКАП-В, 2008 року випуску, номер кузова VIN НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 та квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 не можна вважати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у відповідності до ст. 60 ч.1, 73 Сімейного кодексу України, на момент винесення ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, то б то на 31 липня 2019 року.

Одночасно колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що квартира за адресою АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_12 , яка придбала вказану нерухомість 20.02.2019 року не можна вважати обґрунтованими, т.я. згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власністю ОСОБА_12 є квартира розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна з постановлення нової ухвали.

Керуючись статтями 117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити підозрюваному ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадження №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.2 332-1 КК України, якою накладено арешт шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на частину автотранспортного засобу Toyota Tundra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладено арешт шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер 1) та на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 865817), скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ ГУ СБ України в АР Крим ст.лейтенанта юстиції ОСОБА_15 про накладення арешту шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на частину автотранспортного засобу Toyota Tundra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладенні арешту шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 1), відмовити.
Накласти арешт, шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на частину об`єкта житлової нерухомості квартири, за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 865817).
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2