УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року

м. Київ
справа № 482/1682/16-к
провадження № 51-2377ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу особи, щодо якої закрито кримінальне провадження ОСОБА_4 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2018 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року.
Суть питання
Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, за епізодом від 10 серпня 2016 року щодо потерпілого ОСОБА_5 закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 05 лютого 2019 року залишив ухвалу місцевого суду без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить постановлені щодо нього судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до місцевого суду.
Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_4 указує на те, що відповідно до змісту обвинувального акту потерпілим у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як особа, яка звернулась до суду із заявою про закриття кримінального провадження, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведене, на думку скаржника, свідчить про те, що суд прийняв заяву про відмову від обвинувачення від особи, яка не є потерпілим у цьому кримінальному проваджені. Також ОСОБА_4 зазначає, що не базується на законі висновок апеляційного суду про те, що різниця в даті народження особи, яка подала заяву про закриття кримінального провадження і та яка зазначена в обвинувальному акті є технічною помилкою.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці доводів, наведених у касаційних скаргах, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 477 КПК визначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК відноситься кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, на розгляді місцевого знаходився обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , зокрема, у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив про його відмову від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину. Учасники кримінального провадження не заперечували проти закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК за епізодом спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому.
У зв`язку з чим суд першої інстанції, керуючись ч. 7 ст. 284 КПК, постановив ухвалу про закриття за кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, за епізодом від 10 серпня 2016 року щодо потерпілого ОСОБА_5 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 , подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, яка за змістом є аналогічною касаційній скарзі.
Суд апеляційної інстанції перевірив усі посилання та доводи, викладені ОСОБА_4 у згаданій апеляційній скарзі, і, не встановивши підстав для скасування або зміни ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.
Зокрема, як убачається з копії ухвали апеляційного суду, під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, прокурор, вважаючи ухвалу місцевого суду законною й обґрунтованою зазначив, що в обвинувальному акті при зазначенні дати народження потерпілого допущено лише технічну помилку. Потерпілий ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора, указавши що він, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є потерпілим від вказаного кримінального правопорушення, вчиненого, на його думку, ОСОБА_4 , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК за обставин викладених у обвинувальному акті. Також потерпілий зазначив, що він вірно вказував свою дату народження у заяві про вчинення кримінального правопорушення, при заповненні протоколу про його допит у якості потерпілого, та у ході судового розгляду при встановленні його особи. Вважав, що слідчим допущено лише технічну помилку.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що потерпілим до заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_4 додано копію військового квитка, яка також була долучена до матеріалів кримінального провадження і під час судового розгляду, з якої слідує, що вірною датою народження потерпілого є ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що в обвинувальному акті при зазначені дати народження потерпілого допущено технічну помилку, яка не є підставою для безумовного скасування рішення місцевого суду.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що ухвала суду першої інстанції, залишена без змін апеляційним судом, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а наведені ОСОБА_4 порушення не є істотними з огляду на положення ст. 412 КПК.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, умотивованість їх висновків, скаржник у касаційній скарзі не навів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою особи, щодо якої закрито кримінальне провадження ОСОБА_4 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2018 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3