Справа №487/5786/19
Провадження №1-кс/487/6574/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2019 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023,-

ВСТАНОВИВ:
08.08.2019 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_5 від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023, в якій вона просить скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що слідчий її виніс передчасно, не повівши необхідні слідчі дії, без повного та всебічного дослідження обставин справи.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала.

Слідчий до судового засідання не з`явився.

Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши та дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно п. 3 ч. 1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями, закріпленими у ст. 117 КПК, визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, розслідувалось кримінальне провадження за заявою адвоката ОСОБА_3 від 18.12.2017 р. про службову недбалість службових осіб Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягала у незаконному знищенні наркотичних засобів, які були речовими доказами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , яке повторно розглядається Ленінським районним судом м.Миколаєва.

29.07.2019 р слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_5 було прийнято процесуальне рішення про закриття вказаного кримінального провадження, яке було в той же день направлено скаржнику за вих. №05.2/05.2/7485.

Зазначену вище постанову ОСОБА_3 отримала 05.08.2019 р., що підтверджується відповідним штампом на конверті.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скаржником строк подачі скарги, пропущений з поважних причин, підлягає поновленню.

Крім того, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення винесена передчасно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2016 р. Ленінським районним судом м.Миколаєва ухвалено вирок відносно ОСОБА_4 , яким його виправдано та вирішено знищити речові докази опій залишковою вагою 1,057 г. та 1,43 г. та димедрол залишковою вагою 0,0723 г та 0,1305 г.

У зв`язку з його апеляційним оскарженням вказаний вирок судом офіційно до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області для виконання в частині знищення речових доказів не направлявся.

03.08.2017 ухвалою апеляційного суду Миколаївської області зазначений вирок скасовано , справу повернуто до суду першої інстанції для нового судового розгляду. Таким чином, вказаний вирок не набрав законної сили.

Під час подальшого дослідження доказів у суді стало відомо, що зазначені речові докази знищено до набрання вироком законною сили, що зафіксовано у акті Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 10.03.2017 р. №1.

Відповідно до функціональних обов`язків начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_6 у вказаний період був відповідальним за прийом, зберігання та знищення речових доказів в Інгульському ВП ГУНП в Миколаївській області.

Навесні 2017 р. ОСОБА_6 наручно отримав у Ленінському районному суді м.Миколаєва, вироки, якими вирішено долю речових доказів, зокрема, вирок щодо ОСОБА_4 , який не набрав законної сили. В подальшому зібрав комісію по знищенню речових доказів, яка знищила речові докази у кримінальних провадженнях, які набрали законної сили та, помилково знищила вказані речові докази, вирок щодо знищення яких законної сили не набрав.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим виконані не в повному обсязі.

В ході проведення досудового розслідування було вилучено та приєднано до матеріалів кримінального провадження копії процесуальних документів щодо вилучених речових доказів, судових експертиз та інші наявні матеріали стосовно зберігання та знищення речових доказів в кримінальному провадженні №0001581; копії матеріалів службового розслідування , яке проводилось співробітниками ВІОС УКЗ ГУНП в Миколаївській області, за фактом знищення речових доказів; допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ; долучено функціональні обов`язки начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_6

04.01.2019 р. слідчий СВ УСБ України в Миколаївській області ОСОБА_11 постановою було закрито кримінальне провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Зазначена вище постанова слідчого скасована ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.03.2019 р.

Постановою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області 03.05.2019 р. визначено підслідність кримінального провадження №00000023 від 19.02.2018 р. за ТУ ДБР, розташованим в м.Миколаєві.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оглянутих в судовому засіданні, слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_5 при здійсненні досудового розслідування не було не було вчинено жодних слідчих дій, лише повідомлено про початок досудового розслідування, відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим .

Крім того, до матеріалів кримінального провадження долучено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 29.03.2018 р., в якому зазначено, що у зв`язку з подачею апеляційної скарги на вирок Ленінським районним судом м.Миколаєва вирок від 25.02.2016 р. не направлявся на адресу Інгульського ВП ГУНП для виконання в частині знищення речових доказів. Зауважено, що в ході службового розслідування начальник сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення капітан поліції ОСОБА_6 вказав на вищевказані обставини події щодо знищення речових доказів. Зазначено, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення у сфері службової діяльності.

Таким чином слідчий суддя приходить до переконання про передчасність закриття слідчим кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 29.07.2019 року про закриття кримінального провадження №00000023 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_12