У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000755 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куманівка Козятинського району Вінницької області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що вирок ґрунтується на припущеннях та прийнятий з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону без повного всебічного аналізу наявних у справі доказів в їх сукупності, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 .

Зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_6 вчинив злочин під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого ОСОБА_8 у відношенні дружини обвинуваченого. Так, остання зазнала образ та фізичного насильства з боку потерпілого ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 , дізнавшись про це, піднявся до квартири потерпілого для отримання пояснень. Однак потерпілий почав погрожувати йому фізичною розправою, тому ОСОБА_6 був вимушений захищатися.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

22 лютого 2018 року, близько 14-30 год, ОСОБА_6 у під`їзді №3, біля квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, в ході словесного конфлікту, рукою наніс потерпілому ОСОБА_8 не менше чотирьох ударів в область лівої частини грудної клітини та спини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців в області бокової поверхні грудної клітини та спини, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у нанесені умисних легких тілесних ушкоджень та його дії кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Представник потерпілого ОСОБА_9 не з`явилася, потерпілий ОСОБА_8 просив проводити апеляційний розгляд без її участі.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_8 , який просив вирок залишити без змін, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Хоча апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового слідства, неналежну оцінку наявним доказам, але ці доводи не відповідають дійсності. В основу вироку покладені докази, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції, є допустимими, а доказам надана належна оцінка, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Так, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що з сім`єю ОСОБА_6 у нього склалися тривалі конфліктні стосунки, оскільки вони постійно порушують його спокій та правила співжиття у багатоквартирних будинках. 22.02.2018 р. у нього відбулася сварка з дружиною обвинуваченого ОСОБА_11 .Після цього, близько 14.30 год до нього прийшов ОСОБА_6 . Коли він відчинив двері та вийшов на сходинкову клітину, обвинувачений наніс йому не менше шести ударів кулаком правої руки в область грудної клітини та спини з лівого боку. Із своєї квартири вийшов сусід ОСОБА_12 , став робити зауваження, відтягувати обвинуваченого, і лише тоді ОСОБА_6 припинив його бити.

Показання потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 склалися тривалі неприязні стосунки. У лютому 2018 року, в обідній час, він почув шум, та вийшов з квартири на сходинкову клітину, де побачив, як обвинувачений правою рукою наніс два удари в область грудної клітини та спини з ліва потерпілому, який стояв на одному коліні. Він зробив зауваження ОСОБА_6 та намагався захистити потерпілого.

Обставини, викладені потерпілим ОСОБА_8 , та свідком ОСОБА_12 були підтверджені ними під час слідчих експериментів, проведених 02.04.2018 р.

Наведені показання потерпілого ОСОБА_8 щодо характеру та ступеню тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень, їх локалізації, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, на які суд першої інстанції послався у вироку.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №266 від 26.02.2018 р, у потерпілого ОСОБА_8 виявлено пошкодження у вигляді синців бокової поверхні грудної клітини та спини, які утворилися від не менше ніж трьох-чотирьох ударних дій тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля чотирьох, п`яти діб до часу огляду. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що показання ОСОБА_6 про те, що він лише штовхнув потерпілого, є безпідставними, оскільки ці доводи спростовуються даними щодо характеру заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень.

Навівши детально показання потерпілого та свідка ОСОБА_12 у вироку, суд першої інстанції надав їм вірну оцінку, обґрунтовано поклавши їх в основу вироку, оскільки їх показання узгоджуються між собою, та об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи.

Розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Підстав для закриття кримінального провадження, про що вказує апелянт, немає.

Наведені апелянтом доводи про те, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані сильного душевного хвилювання, оскільки його дії були викликані неправомірною поведінкою потерпілого відносно його дружини, є голослівними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений підійшов до квартири потерпілого, який відчинив двері, та одразу заподіяв потерпілому тілесні ушкодження. Посилання потерпілого на наявність у його дружини тілесних ушкоджень нібито заподіяних ОСОБА_10 , внаслідок чого він захищав свою дружину, не мають свого підтвердження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлені. Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

За такого, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3