ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2385/19 Справа № 207/4153/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кірова, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 25.03.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України;
- 10.06.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307 КК України, ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 01.02. 2016 року по відбуттю покарання,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнутио з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 124 КПК України, солідарно у прибуток держави 286 грн. за залучення експерта на досудовому слідстві.
Вирішено питання речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
31.07.2018 року, приблизно о 10:00 годині ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, вступив в попередню змову з особою, кримінальне провадження щодо якої закрито зі смертю. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою подальшого збуту, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою ОСОБА_8 разом з особою, кримінальне провадження щодо якого закрито зі смертю, прийшли до ділянки місцевості біля будинку №10 по вул. Дорожній у м. Кам`янське, де закопаний в землі кабель зв`язку МКПАШ 7х4+5х2, що належить ПАТ «Укрзалізниця». Переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою принесених з собою лопати, лому та ножа,особа кримінальне провадження щодо якої закрито зі смертю, став розкопувати кабель, в цей час ОСОБА_8 стояв поруч та дивився по сторонах та повинен був забезпечувати безпеку скоєння кримінального правопорушення, в разі чого попередити про небезпеку. Приблизно о 11:30 годині вищевказаного дня, 31.07.2018 року ОСОБА_7 проходив повз посадку неподалік залізничної колії, де побачив та підійшов до особи, кримінальне провадження щодо якого закрито зі смертю, та ОСОБА_8 , які висмикували із землі кабель. Між ОСОБА_8 , особою кримінальне провадження щодо якої закрито зі смертю, та ОСОБА_7 виникла розмова, в ході якої особа, кримінальне провадження щодо якої закрито зі смертю, та ОСОБА_8 запропонували ОСОБА_7 разом з ними викопати кабель та вчинити крадіжку зазначеного кабелю, на що останній погодився. Після цього, реалізуючи свій прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 вступив в попередню змову з особою кримінальне провадження щодо якого закрито зі смертю, та ОСОБА_8 . Діючи спільно та узгоджено у групі разом розкопали та витягли кабель зв`язку МКПАШ 7х4+5х2, довжиною 12 метрів ( два відрізки по 6 метрів), який належить ПАТ «Укрзалізниця» та відтягли на відстань близько 50-ти метрів від місця його знаходження та за допомогою принесеного з собою ножа почали очищати від обмотки, щоб в подальшому здати його на металобрухт, отримати гроші та поділити їх між собою.
Однак, діючи за попередньою змовою, групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, кримінальне провадження щодо якого закрито зі смертю, довести до кінця свій прямий умисел на крадіжку чужого майна не змогли з причин, що не залежали від їх волі, у зв`язку з тим, що були затримані на місці скоєння злочину працівниками ПАТ «Укрзалізниці», які здійснювали патрулювання прилеглої їм території.
Своїми умисними діями, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа кримінальне провадження щодо якого закрито зі смертю вчинили незакінчений замах на таємне викрадення майна ПАТ «Укрзалізниці», а саме кабелю зв`язку МКПАШ 7х4+5х2, довжиною 12 метрів, ( два відрізки по шість метрів) вартість якого згідно висновку судовотоварознавчої експертизи № 4783-18 від 19.09.2018 року, становить 570,12 грн., тим самим намагаючись спричинити матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду в частині розподілу процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначити в резолютивній частині вироку, що судові витрати в дохід держави на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 4783-18 від 19.09.2018 року у розмірі 286 гривень, стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 143 гривні з кожного.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, окремо для кожного обвинуваченого. При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Прокурор вказує, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, ухвалюючи вирок не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях, вказавши в резолютивній частині вироку, що судові витрати у розмірі 286 грн. на користь держави слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_11 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, від захисника ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 надійшли заяви про розгляд справи без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за їх відсутності, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, правильність правової кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у тому числі і міра та розмір призначених судом покарань в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення в частині стягнення процесуальних витрат, суд першої інстанції належним чином не врахував, що солідарне стягнення витрат на проведення експертизи процесуальним законом не передбачене.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 373 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат № 11 від 7 липня 1995 року, у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з рахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції ухвалив стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , солідарно у прибуток держави 286 гривень за залучення експерта на досудовому слідстві.
Проте, ухвалюючи обвинувальний вирок, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим, вказавши у резолютивній частині вироку, що судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню в солідарному порядку з обвинувачених, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключення з вироку посилання на стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судових витрат за проведення експертизи в солідарному порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що зміст резолютивної частини обвинувального вироку, повинен бути викладений чітко і ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку, а також рівну участь обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з них вартість проведеної у справі судової товарознавчої експертизи № 4783-18 від 19.09.2018 року в рівних частках по 143 гривні з кожного відповідно, а тому в цій частині вирок суду підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в частині розподілу процесуальних витрат змінити.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати в дохід держави на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 4783-18 від 19.09.2018 року у розмірі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень, по 143 (сто сорок три) гривні з кожного.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: