Справа № 342/577/19
Провадження № 11-сс/4808/141/19
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2019 року в задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло - будинок за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду (судді). Зобов`язано ОСОБА_10 за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду (судді) та покладено певні обов`язки.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_10 під домашнім арештом - до 10 липня 2019 року.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_10 , що порушення умов домашнього арешту є наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. Згідно санкції ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та відповідно до ч.1 ст.135 КК України підозрюваний ОСОБА_10 вчинив злочин невеликої тяжкості за який законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Також, слідчим суддею була врахована суспільна небезпечність злочину, в якому підозрюється ОСОБА_10 , те що він є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, самостійно з`явився до поліції і з`являвся за всіма викликами як до поліції так і до суду.

Суд прийшов до висновку про те, що прокурором і слідчим не надано суду доказів того, що підозрюваний ОСОБА_12 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що ступінь ризиків передбачених ст.177 КПК України не є такою істотною, що потребує обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, а саме клопотання про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не погоджується з висновками суду, вважає ухвалу незаконною, оскільки вона винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.

Посилається на те, що ОСОБА_10 , вчинивши наїзд на пішохода, достовірно знаючи, що своїми діями поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги , не виконав громадського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не вжив можливих заходів для надання йому медичної допомоги, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та з місця події втік. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події. Окрім того, судом не взято до уваги наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу чи свідків.

Просить ухвалу Городенківського районного суду від 24 травня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 .

В апеляційній інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зав`язків, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів провадження, 23 травня 2019 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

При розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України підтверджується зібраними по справі доказами та іншими матеріалами кримінального провадження і не заперечується підозрюваним.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу, слідчий суддя вірно встановив наявність ризиків, суспільну небезпечність злочину в якому підозрюється ОСОБА_10 , і те що він є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, працює, те, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, що він самостійно з`явився до поліції і з`являвся за всіма викликами як до поліції так і до суду, а надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 4,5 ч.1 ст.177 КПК України..

Колегією суддів також досліджено, що в сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчим суддею враховано дані, що характеризують особу підозрюваного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано зазначив про те, що враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів, вагомості наявних доказів, тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 ; колегія суддів, приймаючи до уваги наявність достатніх підстав, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При апеляційному розгляді істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5