1 із 6 Провадження №1-кп/303/723/19
Справа №303/6443/19
Номер рядка статистичного звіту 91
вирок
06 листопада 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0001818 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого,
- обвинуваченого за частиною 1 статті 186, частиною 2 статті 186 КК України,-

з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
законних представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5
ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законного представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
09 серпня 2019 року близько 01 годині 00 хвилин в місті Мукачево, по площі Кирила і Мефодія (Миру), 13, неподалік кафе «Вікторія», ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, несподівано підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який в той час рухався по вказаній вулиці, та без застосування до нього будь-якого фізичного насильства, шляхом ривка, відкрито викрав з його правої руки мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3», золотистого кольору, бувшого у користуванні, вартість якого становить 1643 гривень, в середині якого знаходилась карта пам`яті іноземного виробництва microSD «Transcend», 32 GB, бувша у користуванні, вартість якої, становить 153 гривень, та сім картка мобільного оператору зв`язку «Vodafone», вартість якої становить 25 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 17 гривень.
Після чого ОСОБА_3 з місця скоєного злочину зник разом з викраденим майном, чим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1838 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 186 КК України, - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.
Крім того, 09 серпня 2019 року близько 01 години 20 хвилин в місті Мукачсво по вулиці Парканія неподалік кафе «Мілка», ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, несподівано підійшов до

2 із 6
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який в той час разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 рухався по набережній річки, та застосував до нього фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні останньому одного удару, затиснутою рукою в кулак в область обличчя та двома ударами ногою в область тулубу, від яких неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на бетонну доріжку.
Побачивши, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 при собі немає жодних товарно-матеріальних цінностей, ОСОБА_3 припинив вчиняти відносно останнього будь які протиправні дії.
Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на відкрите заволодіння чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, підійшов до іншого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , та із застосуванням до нього фізичного насильства, яке виразилося у штовханині, у ході якої обидва втратили рівновагу та впали у куші, де ОСОБА_3 наніс останньому декілька ударів затиснутою рукою у кулак в область тулубу, тим самим подолавши опір останнього, шляхом ривка, відкрито викрав з його плечей ранець (рюкзак) іноземного виробництво марки «Wenger swissgear airflow», бувший у користуванні, вартість якого становить 527 гривень. У середині рюкзака знаходилась спортивна кофта з логотипом фірми «Nike», синього кольору, бувша у користуванні, вартість якої, становить 521 гривень, та хрестик, який виготовлений із срібла 925 проби, розміром 2х1.5 см., масою - 2 грами, бувший у користуванні, вартість якого, становить 243,57 гривень.
Незаконно заволодівши вище вказаним майно ОСОБА_3 із місця вчинення кримінально правопорушення (злочину) втік, чим самим заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 1291 гривень 57 копійок.
Вказані вище дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України, - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є безпечним для життя чи здоров`я, вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, щиро розкаявся. Підтвердив, що дійсно 09 серпня 2019 року близько 01 годині 00 хвилин в місті Мукачеві проходив повз кафе «Вікторія» що по площі Кирила і Мефодія (Миру). Побачивши потерпілого ОСОБА_9 без застосування до нього будь-якого фізичного насильства, шляхом ривка, відкрито викрав з його правої руки мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3».
Щодо вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_13 пояснив, що в той же день побачив неповнолітніх, які рухалися по набережній неподалік кафе «Мілка» в місті Мукачеві. Без будь-яких пояснень підійшов до них і спочатку наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_10 , а потім штовхнув ОСОБА_13 , а коли останній упав на землю схопив його рюкзак і зник у невідомому напрямку.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що неповнолітній ОСОБА_10 є його сином. Діями обвинуваченого заподіяно його родині значну матеріальну та моральну шкоду. просив стягнути з ОСОБА_3 1300 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень морального відшкодування.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 надав суду аналогічні показання, зазначивши, що обвинувачений молодий за віком, допустився помилки, тому просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_9 , будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибув, звернувшись до суду з клопотанням про здійснення судового розгляду у його відсутності. Також, суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_9 , який не звертався до суду з цивільним позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинені злочини залишив на розсуд суду.
Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненому його вина у скоєнні ним кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому

3 із 6
засіданні письмовими доказами.
Відповідно до висновку експерта № 11/620 від 06 вересня 2019 року щодо вартості об`єкта оцінки, а саме, телефона марки «Xiaomi Redmi 3», золотистого кольору, бувшого у користуванні становить 1643 гривень, вартість карти пам`яті іноземного виробництва micro SD «Transcend», 32 GB, бувша у користуванні становить 153 гривень, та сім картка мобільного оператору зв`язку «Vodafone», вартість якої згідно довідки оцінки фахівця-товарознавця становить 25 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 17 гривень.
Згідно з висновком експерта Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за № 11/650 від 18 вересня 2019 року вартість ранця (рюкзака) іноземного виробництво марки «Wenger swissgear airflow», бувшого у користуванні, становить 527 гривень, спортивної кофти з логотипом фірми «Nike», синього кольору, бувшої у користуванні, становить 521 гривеню, та хрестика, виготовленого із срібла 925 проби, розміром 2х1.5 см., масою - 2 грами, бувшого у користуванні, становить 243,57 гривень.
Щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Також суд зазначає, що в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснено, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.
Відповідно до частини 1 статті 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 186 КК України, - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.
Також, доведена вина обвинуваченого ОСОБА_3 у повторному грабежі, тобто таємному викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, його дії вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

4 із 6
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується ст.ст. 65-67 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, часткове відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особи, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв злочини, передбачені частиною 1 статті 186, частиною 2 статті 186 КК України, один з яких в силу статті 12 КК України є тяжким злочином.
В якості ознак, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Згідно висновків досудової доповіді Мукачівського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченими є низькою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин у неповнолітньому віці, визнав себе винним у вчиненому злочині, щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності раніше не притягалися, частково відшкодував заподіяну шкоду.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, якій є неповнолітніми, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті.
Оскільки обвинувачений скоїв декілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання належить призначити йому із застосуванням статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком, при визначенні розміру якого належить врахувати визнанні судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд враховує позицію пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якої при вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статтей 75,76,104 КК України.
Щодо заявленого потерпілим цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та морального відшкодування, спричиненого злочином суд приходить до наступного.

5 із 6
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілим ОСОБА_6 , законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про стягнення з останнього на їх користь суми 1300 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень морального відшкодування підлягає до часткового задоволення.
Потерпілий просить стягнути понесені ним матеріальні витрати у розмірі 1300 гривень, проте не зазначає яка саме майнова шкода завдана йому та його неповнолітньому сину.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Дана вимога потерпілого у частині відшкодування витрат є необґрунтованою та такою що не підтверджується письмовими доказами.
Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування заподіяної потерпіломуй моральної шкоди, суд керується положеннями частини 3 статті 23 ЦК України, відповідно до яких такий розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Суд погоджується із доводами законного представника потерпілого про те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення стосовно його сина вони перенесли психологічне потрясіння, біль та страждання, і що внаслідок цього істотно змінився їх спосіб життя, порушився звичний для них ритм та уклад побуту.
Враховуючи характер та обсяг понесених позивачем душевних страждань, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, глибину немайнових втрат, ґрунтуючись на засадах розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення цивільного позову шляхом стягнення із обвинуваченого на користь потерплого 3000 гривень 00 копійок морального відшкодування, і що саме такий розмір є розумною та справедливою компенсацією душевних страждань позивача.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого, відповідно до статті 124 КПК України.
Ухвала про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у виді особистого зобов`язання, відповідно до статті 203 КПК України припиняє свою дію після закінчення строку дії ухали про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів та призначити йому покарання за частиною 1 статті 186 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; за частиною 2 статті 186 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання виді - 4(чотири) роки позбавлення волі.
На підставі статті 75,104 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

6 із 6
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем його проживання.
Цивільний позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 (законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ) суму морального відшкодування в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень. 00 копійок.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 2669 гривень 17 копійок.
Запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, застосований на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_3 припиняє свою дію після закінчення строку дії ухали про обрання запобіжного заходу.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1