Справа № 487/8174/18
Провадження № 1-кп/487/373/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0004486 від 16.11.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївна Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною середньою освітою, раніше судимого 04.05.2018 Березанським районним судом Миколаївської області за ч.І ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Добре Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною середньою освітою, в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
13.11.2018 близько 22:30 годин, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: місто Миколаїв, Велика Корениха, на перетині вулиці Чкалова та вулиці Першотравневої, біля кінцевої зупинки маршрутного таксі- №23, помітили раніше не відомого їм ОСОБА_6 . Після чого, у них виник злочинний, протиправний, корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Так, знаходячись у вказаний час, у вказаному місці, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно - небезпечні наслідки, діючи повторно, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавці, біля зупинки маршрутного таксі №23, і в цей час, ОСОБА_3 , наніс 2-3 удари правою рукою в область голови потерпілого, а ОСОБА_4 стояв поруч та дивився, як ОСОБА_3 б`є потерпілого ОСОБА_6 . Від вказаних ударів, ОСОБА_6 впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_3 , почав вимагати від потерпілого ОСОБА_6 , віддати мобільний телефон, що належить останньому, а ОСОБА_4 вимагав віддати навушники.

Після чого, ОСОБА_3 , відкрито викрав мобільний телефон марки "Samsung J7", що належить потерпілому, діставши телефон з кишені його куртки, а ОСОБА_4 відкрито викрав навушники марки «JBL» вартістю 300 грн., що висіли на куртці потерпілого.

Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а майном, що відкрито викрали, розпорядились на власний розсуд.

Своїми навмисними діями, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 10300 гривень.

Вказані дії, ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 13.11.2018 близько 22:30 годин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: місто Миколаїв, Велика Корениха, на перетині вулиці Чкалова та вулиці Першотравневої, біля кінцевої зупинки маршрутного таксі №23, помітили раніше не відомого їм ОСОБА_6 . Після чого, у них виник злочинний, тротиправний, корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Так, знаходячись у вказаний час, у вказаному місці ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний корисливий намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно - небезпечні наслідки підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавці, біля зупинки маршрутного таксі №23, і в цей час, ОСОБА_3 , наніс 2-3 удари правою рукою в область голови потерпілого, а ОСОБА_4 стояв поруч та дивився, як ОСОБА_3 б`є потерпілого ОСОБА_6 . Від вказаних ударів, ОСОБА_6 впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_3 , почав вимагати від потерпілого ОСОБА_6 , віддати мобільний телефон, що належить останньому, а ОСОБА_4 вимагав віддати навушники.

Після чого, ОСОБА_3 , відкрито викрав мобільний телефон марки "Samsung J7", що належить потерпілому, діставши телефон з кишені його куртки, а ОСОБА_4 відкрито викрав навушники марки «JBL» вартістю 300 грн., що висіли на куртці потерпілого.

Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а майном, що відкрито викрали, розпорядились на власний розсуд.

Своїми навмисними діями, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 10300 гривень.

Вказані дії, ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі та суду пояснив, що 13.11.2018 близько 22:30 годин, він разом з ОСОБА_4 , знаходячись біля кінцевої зупинки маршрутного таксі- №23, помітили раніше не відомого їм чоловіка. Підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавці, ОСОБА_3 , наніс 2-3 удари правою рукою в область голови потерпілого, а ОСОБА_4 стояв поруч та дивився. Від вказаних ударів, потерпілий впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_3 , почав вимагати від потерпілого ОСОБА_6 , віддати мобільний телефон, що належить останньому, а ОСОБА_4 вимагав віддати навушники.

Після чого, ОСОБА_3 викрав мобільний телефон марки "Samsung J7", діставши телефон з кишені його куртки, а ОСОБА_4 відкрито викрав навушники марки, що висіли на куртці потерпілого.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі та суду пояснив, що 13.11.2018 близько 22:30 годин, він разом з ОСОБА_3 , знаходячись біля кінцевої зупинки маршрутного таксі- №23, помітили раніше не відомого їм чоловіка. Підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавці, ОСОБА_3 , наніс 2-3 удари правою рукою в область голови потерпілого, а він стояв поруч та дивився. Від вказаних ударів, потерпілий впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_3 , почав вимагати від потерпілого ОСОБА_6 , віддати мобільний телефон, що належить останньому, а ОСОБА_4 вимагав віддати навушники.

Після чого, ОСОБА_3 викрав мобільний телефон марки "Samsung J7", діставши телефон з кишені його куртки, а ОСОБА_4 відкрито викрав навушники марки, що висіли на куртці потерпілого.

За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, на обліку в МОНД не перебуває, не перебуває на обліку в МОПЛ №1, за місцем проживання характеризується позитивно.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, на обліку в МОНД не перебуває, не перебуває на обліку в МОПЛ №1, за місцем проживання характеризується позитивно.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченим повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, передбачених санкцією ч.2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинувачених, активна співучасть у розкритті злочину, визнання провини, суд вважає за можливе виправлення засуджених без застосування до обвинувачених покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно них положення ст. 75 КК України, призначивши їм покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинувачених та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 3 роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 3 роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Речовий доказ, а саме мобільний телефон "Samsung J7", ІМЕІ1: НОМЕР_1 , чорного кольору, із чисельними пошкодженнями, тріщінами та надломами екрану, без сім-карти - повернути потерпілому

Речовий доказ, а саме силіконові навушники червоного кольору, шнури якого пласкі, мається пластиковий пристрій із кнопкою та динаміком, при огляді на одному із навушників мається гравірування «JBL», на кінці дроту мається металевий наконечник повернути потерпілому

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1