Справа № 296/9810/19
УХВАЛА
Іменем України

28 листопада 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявник ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 про визнання протиправною бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати протиправною бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та зобов`язати прокурора ОСОБА_4 скасувати незаконні постанови слідчого СВ ПН ДПА у Житомирській області від 24.11.2018 та 28.11.2018 у кримінальному у провадженні №000038 від 24.11.2012 про зупинення досудового слідства, про оголошення ОСОБА_5 в розшук, та винести постанову про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги вказав, що 20.09.2019 прокурором ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні його клопотання щодо скасування постанов слідчого від 24.11.2018 та 28.11.2018 у кримінальному провадженні №000038 від 24.11.2012, а також про відмову у закритті вказаного кримінального провадження, враховуючи дію норми п.6 ч.1 ст. 284 КПК України вважає, (існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню), що прокурором проявлено протиправну бездіяльність та безпідставно відмовлено у їх задоволенні (ст. 36 КПК України).

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги поданої скарги підтримав у повному обсязі, посилаючись на норми п.11 ст. 303 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги, посилаючись на її безпідставність.

Дослідивши матеріали поданої скарги та заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, постановою прокурора відділу прокуратури Житомирської області від 20.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови про зупинення досудового розслідування та закриття кримінального провадження №000038 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.5).

Зі змісту постанови встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 16.02.2016 за результатами розгляду кримінальної справи № 11/089002 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.212, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України та ОСОБА_7 за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 212 КК України виправдано за відсутності у їх діях складу вказаних злочинів (а.с.5, зворот).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.06.2019 вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16.02.2016 залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора прокуратури Житомирської області залишено без задоволення (а.с.9-29).

Разом з цим, у виділеному кримінальному провадженні №000038 за підозрою ОСОБА_5 за ч.2 ст.212, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, досудове розслідування зупинено 28.11.2012 на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, у зв`язку з тим, що останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

За наявності вироку Корольовського районного суду м. Житомира, що набрало законної сили, захисник ОСОБА_5 ОСОБА_3 вважає, що прокурор протиправно не закриває провадження щодо його підзахисного ОСОБА_5 .

Так, прокурор, відповідно до принципу диспозитивності, визначеному ст. 26 КПК України, є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених законом. Це зокрема, забезпечується ч. 1 ст. 36 КПК України, яка встановлює, що прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Виключно прокурору належить право визначати достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, на підставі їх оцінки з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що вчиняється за його внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом (ст. 94 КПК України).

Обвинувальний акт згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Таким чином, виключно прокурор у кримінальному провадженні, за наявності достатніх підстав та керуючись своїм внутрішнім переконанням має право приймати рішення про складання обвинувального акту або про його погодження.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, що здійснюється слідчим суддею у кримінальному провадженні, не може втручатися у сферу дискреційних повноважень прокурора.

У статтях 303-308 КПК України передбачено оскарження визначеного законом переліку рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до слідчого судді місцевого суду, у тому числі рішення прокурора про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 11 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч. 1 п. 9-1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Водночас, оскільки скаржник в обґрунтування вимог скарги щодо протиправної бездіяльності прокурора, яка полягає у відмові у задоволенні його клопотання, посилається на п. 6 ч.1 ст. 284 КПК України, то зазначені вимоги не можуть бути предметом розгляду під час досудового розслідування, як такі, що їх оскарження не передбачене ст.303 КПК України, але можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст. 303 КПК України).

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини та обгрунтування позиції скаржника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , слідчим суддею встановлено відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись статтями 284, 303-306, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_5 про визнання протиправною бездіяльність прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.12.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1