ЄУН № 337/4937/19
Провадження №1-кс/337/1936/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0002014 від 10 листопада 2019 року відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, у якого місце реєстрації відсутнє, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

? 22 листопада 2018 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 189, ст.ст. 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
ВСТАНОВИВ:
12 листопада 2019 року слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного за ч.4 ст. 187 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність у справі ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно клопотання, 09 листопада 2019 року в період часу з 17:35 години до 18:05 години ОСОБА_5 , перебуваючи поряд входу до п`ятого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , здійснив напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном, що виразилось в тому, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , переслідуючи ОСОБА_8 , забігли вслід за ним до п`ятого під`їзду вказаного будинку, де, наздогнавши останнього на площадці другого поверху, нанесли ОСОБА_8 удари фрагментом пластику, руками та ногами в область голови та тулуба, чим спричинили останньому закриту черепно-мозкову травму, рублену рану тім`яної ділянки голови, осколковий перелом лобно-скроневої кістки, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я в момент заподіяння, після чого заволоділи майном потерпілого, а саме: сумкою з міцного текстилю, в якій знаходились пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого, пенсійна банківська картка, викрутки, гаманець з грошовими коштами в розмірі 500 грн. та мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6030».

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР 10 листопада 2019 року за №0002014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яка згодом була змінена ч.4 ст. 187 КК України.

Повідомлення про підозру за ч.4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, пред`явлено ОСОБА_5 11 листопада 2019 року.

Підозра щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_5 обґрунтовується поясненнями, свідків, іншими доказами.

Клопотання оформлено відповідно до вимог ст. 184 КПК України. Копію клопотання і додатків ОСОБА_5 отримав за 1 день до судового розгляду.

Слідчий і прокурор в судовому засіданні, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність у справі ризиків та неможливість застосування інших запобіжних заходів, просили задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 визнав свою провину та детально розповів обставини вчинення інкримінованого йому правопорушення. В задоволенні клопотання просив відмовити та застосувати до нього домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на не доведення стороною обвинувачення існування у справі ризиків та вважав, що до ОСОБА_5 достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Матеріали клопотання, а саме: копії протоколів оглядів місця події від 09.11.2019 року, від 10.11.2019 року та від 11.11.2019 року, протоколу огляду предмета, під час якого ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон «Nokia», що належить потерпілому ОСОБА_8 ; а також копії протоколів допиту якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та, крім того, поясненнями підозрюваного в судовому засіданні свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Щодо ризиків у справі, слід зазначити наступне.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, суду доведена не була та доданими до клопотання матеріалами не підтверджена. Так, клопотання не містить жодного підтвердження факту переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування чи суду, а також фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного за цим або за іншими кримінальними провадженнями. Крім того, підозрюваний визнає свою провину у вчиненому та сприяє досудовому розслідуванню. Таким чином, наявність цього ризику є лише домислом сторони обвинувачення та його існування належним чином суду не доведена. Вказана позиція також узгоджується з висновками ЄСПЛ викладеними, зокрема, у п.п.123, 124 рішення «Александр Макаров (ALEKSANDR MAKAROV) проти Російської Федерації» (Скарга №15217/07, Страсбург, 12 травня 2009 року), за змістом яких суворість можливого покарання, хоча і є суттєвим елементом ризику, але не може бути оцінена з абстрактної точки зору. Наявність ризику повинні також підтвердити інші суттєві фактори. Але жодного такого факту стороною обвинувачення надано та доведено не було. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 , отримавши копію клопотання, добровільно з`явився до суду для його розгляду.

Крім того, матеріалами клопотання також не підтверджено і наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки жодні свідки не заявляли про вплив на них зі сторони підозрюваного або від інших осіб, тому це також є гіпотетичним припущенням.

Однак, наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, знайшла своє підтвердження. Так ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення аналогічних, хоч і менш тяжких злочинів, пов`язаних з відкритим заволодінням чужим майном, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового особливо тяжкого злочину під час звільнення від відбуття покарання з випробуванням за попереднім вироком та під час досудового розслідування щодо нього іншого кримінального провадження за ч.2 ст. 186 КК України. Також підозрюваний не має офіційного місця працевлаштування, злочин, відповідно до його пояснень, вчинив у зв`язку із потребою в коштах. Таким чином, ризик є актуальним і його існування доведено належним чином.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 можливо застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, судом оцінено в сукупності: тяжкість злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином; підлітковий вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання та сімейний стан, який проживає з батьками, однак з ними не зареєстрований і місця реєстрації не має, освіта повна загальна середня, однак особа не працює.

Також суд приймає до уваги наслідки вчинення кримінального правопорушення, за якими потерпілий ОСОБА_8 вже третю добу знаходиться в стані коми.

При цьому, суд вважає доведеним недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, що обумовлено тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, а також обґрунтованістю підозри у вчиненні нового злочину під час звільнення від відбуття покарання з випробуванням за попереднім вироком та під час досудового розслідування іншого кримінального провадження.

Обираючи зазначену міру запобіжного заходу, з урахуванням характеру інкримінованого діяння та відсутності у підозрюваного офіційного працевлаштування, виходячи з положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України необхідно встановити 60 днів з моменту затримання особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор №10» МЮУстроком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 11 січня 2020 року (включно).

ОСОБА_5 взяти під варту негайно в залі суду.
Повідомити про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області, начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор №10» МЮУ.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала слідчої судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1