Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/436/2019 Справа №641/1557/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України щодо ОСОБА_5 . До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання в якому просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому оскільки наявні ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу з його боку на свідків.

Обвинувачений та його захисник просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Крім того, ОСОБА_5 , заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_4 та просив призначити йому нового захисника.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Приймаючи до уваги, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 09 листопада 2019 року, а судове провадження не закінчено, тому суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, дійшов наступного.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення - злочину, тяжкість кримінального правопорушення, в якому останній обвинувачується, максимальна санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Крім того, наявність ризиків підтверджується низкою обставин, а саме, особистість обвинуваченого, спосіб його життя, що він є громадянином Іраку та може переховуватися від суду, не працює, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вчинити нові злочини, незаконно впливати на свідків, один з яких проживав разом із ним в одній квартирі, що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Щодо клопотання обвинуваченого про заміну захисника, суд дійшов наступного.

Так, відповідно до статті 59 Конституції України, кожен має право на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

Відповідно до статті 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законним представникам, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитись від захисника або замінити його.

З огляду на викладене, виконавши вимоги ст. 54 КПК України, пересвідчившись, що бажання ОСОБА_5 щодо заміни захисника є добровільним, враховуючи, що обвинувачений має право заявити клопотання про заміну захисника за власним бажанням,суд вважає можливим замінити захисника ОСОБА_4 на іншого захисника, звільнивши адвоката ОСОБА_4 від подальшого виконання обов`язків щодо захисту обвинуваченого ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд вважає за необхідне доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_5 за призначенням та забезпечити його прибуття у судові засідання Комінтернівського районного суду м. Харкова за даним кримінальним провадженням.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 20, 45, 48, 49 54, 177, 183, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 02 січня 2020 року.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну призначеного захисника задовольнити.

Звільнити адвоката ОСОБА_4 від подальшого виконання обов`язків щодо захисту обвинуваченого ОСОБА_5 .

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_5 за призначенням та забезпечити його прибуття у судове засідання Комінтернівського районного суду м. Харкова призначене на 02 грудня 2019 року на 14 годині 00 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу, може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя- ОСОБА_1