УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру.

На обґрунтування доводів заявник зазначає, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000057 від 27.04.2018 в рамках якого, 05.06.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України.

Заявник вважає, що повідомлення про підозру за формальними ознаками не відповідає вимогам ст.277 КПК України з огляду на відсутність обов`язкових елементів вказаної норми. Зокрема, у повідомленні про підозру не викладені права підозрюваного, як то передбачено п.7,ч.1 ст.277 КПК України.

Наголошує, що ОСОБА_4 був позбавлений права на захист, щодо нього тривалий час проводилось досудове розслідування без визначення його правового статусу. Для оголошення підозри він був викликаний на допит у якості свідка, де йому не були роз`яснені права, у тому числі можливість скористатись послугами захисника. А його, начебто, відмова від захисника не зафіксована процесуальним документом.

Також заявник зазначає, що у повідомленні про підозру слідчим не вказано час можливого вчинення кримінального правопорушення, як то передбачено п.6 ч.1 ст.277 КПК України, у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000057.

В судовому засідання адвокат підтримав вимоги та доводи, викладені у скарзі, яку просив задовольнити з наведених у ній підстав. Додатково вказав, що при проведені досудового розслідування слідчим були суттєво порушені вимоги кримінального процесуального законодавства, як при виділенні матеріалів кримінального провадження, так і при проведенні досудового розслідування щодо конкретної особи без внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Послався на інші порушення норм процесуального кримінального закону, які, на його думку, є підставою для задоволення скарги.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду скарги повідомлені належним чином, неодноразово та завчасно, причини неявки суду не повідомили.

Разом з тим, згідно положень ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката, дослідивши додані до скарги матеріали, доходить наступного висновку.

Згідно з положеннями п.10 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Встановлено, що в провадженні СУФР ГУ ДФС у м.Києві перебували матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 320 171 000 000 0078 від 07.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.1,4, ст.358 КК України по факту незаконного переведення безготівкових коштів в готівку, невстановленими особами, які організували діяльність «конвертаційного центру», до складу якого входило ряд фіктивних підприємств.

Постановою прокурора відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 27.04.2018 року з даного кримінального провадження виділені матеріали досудового розслідування, які стосуються вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.200 КК України в кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 320 181 000 000 0057 від 27.04.2018.

Підставою для внесення даних до ЄРДР став рапорт начальника ВП ФП ОУГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_6 за змістом якого вбачається, що в ході здійснення оперативного супроводження кримінального провадження №№ 320 171 000 000 0078 зібрано матеріали про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, перебуваючи на території м.Києва в період з грудня 2014 року, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, керуючись корисливим мотивом, використав завідомо підроблені платіжні документи- грошові чеки фіктивного підприємства ТОВ «Смарт-Сейл», які надавали доступ до банківського рахунку даного підприємства, з метою незаконного переведення в готівку проконвертованих грошових коштів. Що вказує на наявність в його діях ознак вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.200 КК України.

В цей же день в ЄРДР внесено дані про вчинення злочину ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст.200 КК України.

Отже, починаючи з 27.04.2018 року СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві почало здійснювати досудове розслідування кримінального провадження №0000057 відносно конкретної особи - ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Звертаючись зі скаргою, заявник вважає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, складено з порушенням вимог ст.277 КПК України, а процедура оголошення підозри проведена з грубими порушеннями норм кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи сторони захисту, на підставі наданих захисником копій матеріалів досудового розслідування, встановлено, що доводи захисту частково знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Так, встановлено, що 29.04.2017 прокурор ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 320 161 000 000 0088 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205 та ч.3 ст.212 КК України звертався до суду з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в обґрунтування доводів зазначав, що останній усвідомлює свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, може знищити приховати сліди вчинення злочину, а у разі застосування інших заходів забезпечення кримінального провадження може знищити чи приховати речі та документи, які мають доказове значення для даного кримінального провадження.

12.05.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 під час якого були вилучені особисті документи останнього.

16.04.2018 слідчим ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 320 171 000 000 00078 призначено почеркознавчу експертизу на вирішення якої ставились питання щодо виконання підписів у банківських документах від імені ОСОБА_4 .

За наслідками проведення якої отримано висновок експерта № 8-4/883 від 26.04.2018.

Таким чином встановлено, що слідчий у вказаний період мав достатній обсяг даних (про що зазначається у рапорті та клопотанні про проведення обшуку) для реалізації вимог, визначених ч.1 ст.276 КПК України здійснити повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, такі докази слідчий отримав з суттєвими порушеннями кримінального процесуального законодавства, фактично здійснюючи досудове розслідування щодо конкретної особи з квітня 2017 року без попереднього внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказані порушення є суттєвими з огляду на приписи частини 3 ст.214 КПК України, якими заборонено проводити досудове розслідування до внесення відомостей до реєстру і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В наступному, починаючи з 27.04.2018 року слідчим ОСОБА_7 під процесуальним керівництвом прокурора ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування вже відносно конкретної особи - ОСОБА_4 , оскільки в процесуальних документах слідчий вказує на цю особу, як таку, що вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.200 КК України.

В цей же день вносяться дані до Єдиного реєстру досудових розвідувань, відомості якого містять пряму вказівку про вчинення злочину - ОСОБА_4 та кваліфікуються його дії як злочин, передбачений ч.2 ст.200 КК України.

Отже, при наявності таких тверджень, саме з цього моменту заявник повинен був набути статусу підозрюваного, у відповідності до вимог ст.42 КПК України, оскільки дана норма наділяє особу певними правами, яка дозволяє йому у встановленому законом порядку реалізувати гарантоване нормами КПК та Конституцією України право на захист.

Втім, слідчим, незважаючи на приписи ч.1 ст.276 КПК України, знов не було повідомлено конкретну особу про підозру, хоча процесуальні документі містять пряму вказівку на вчинення злочину саме ОСОБА_4 .

Заслуховує на увагу й той факт, що таке без наявності судового рішення, яким встановлено вину особи свідчить про порушенням презумпції невинуватості, закріпленого ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.

Статтею 13 Європейської Конвенції з прав людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Права заявника суттєво порушувались шляхом проведення досудового розслідування відносно нього без внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а після внесення без надання останньому статусу підозрюваного, фактично позбавляючи його в достатньо тривалий період часу права на ефективний захист.
Таке порушення тривало у період з 12.05.2017 року по 05.06.2018 (день оголошення підозри).
Більш того, у відповідності до опису матеріалів кримінального провадження вбачається, що після оголошення підозри слідчим була проведена лише одна слідча дія допит особи у статусі підозрюваного, а вже через три дні після оголошення підозри 08.06.2018 повідомлено про завершення досудового розслідування.
Отже, доводи сторони захисту щодо суттєвого порушення засад кримінального провадження під час проведення досудового розслідування знайшли свої підтвердження. Фактично, не зважаючи на дані, якими з квітня 2017 року володіли слідчий та прокурор під час досудового розслідування, останні лише в червні 2018 року оголосили про підозру у вчинені злочину, після чого у продовж 3 днів завершили досудове розслідування, про що повідомили сторону захисту.
В період досудового розслідування, коли особа була штучно позбавлена права на захист отримувались письмові докази, які стали підставою для оголошення підозри.
Слідчий та прокурора на неодноразовий виклик до суду не з`явились, не надали письмових заперечень та спростування тверджень сторони захисту щодо порушення норм КПК України при повідомленні про підозру ОСОБА_4 .

А відтак слідчий суддя, з врахуванням принципу змагальності та диспозитивності керувався доказами, наданими стороною захисту, зокрема копією матеріалів кримінального провадження № 320 181 000 000 00057 від 27.04.2018.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, частиною 3 статтею 42 КПК України визначено права підозрюваного, якими він наділяється з моменту повідомлення про підозру.

Втім ОСОБА_4 був позбавлений таких прав під час досудового розслідування.

Згідно приписів ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право, зокрема, на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій. Однак останній був позбавлений такого права, оскільки був викликаний до органу досудового розслідування у статусі свідка і без участі захисника останньому оголошено про підозру та фактично оголошено про завершення досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, нехтування таким правом з боку сторони обвинувачення є порушенням принципу верховенства права, закріпленому ст.8; законності, ст.9 та рівності перед законом і судом, ст.10 КПК України.

Статтею 8 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, суд під час розгляду справи має керуватися вказаним принципом, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, у п.27 рішення ЄСПЛ по справі «Круслен проти Франції» закріплено принцип правової визначеності, яким передбачено, що органи державної влади мають бути обмежені у своїх діях заздалегідь встановленими правилами, які дають можливість передбачити з великою точністю заходи, що будуть застосовані представниками влади в тій чи іншій ситуації.
Втім в даному випадку суд констатує недотримання такого принципу з боку органу досудового розслідування.
З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги та скасування повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000057

Щодо посилання заявника про відсутність роз`яснення прав останньому під час оголошення підозри, то такі доводи заслуговують на увагу, і хоча, в тексті підозри зазначається про роз`яснення прав, втім перелік таких прав текст підозри не містить.

З огляду на те, що в описі матеріалів кримінального провадження, складеного за підписом слідчого містяться дані про наявність в матеріалах кримінального провадження пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, а відтак суд уважає, що такі дані не можуть уважатись суттєвим порушенням.

З огляду на відсутність будь-яких повідомлень від слідчого та прокурора відносно стадії закінчення судового розгляду, якою є направлення обвинувального акту до суду, або закриття кримінального провадження та інше, як то визначено статтею 283 КПК України та інформування слідчого судді захисником з приводу того, що відносно ОСОБА_8 обвинувальний акт до суду не направлявся, слідчий суддя доходить висновку, що вирішення зазначеного питання на цій стадії належить до компетенції слідчого судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9,22,26, 42, 276-279, 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000057, на повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч.2 ст. 200 КК України задовольнити.

Скасувати повідомлення від 05.06.2018 старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України у кримінальному провадженні № 0000057.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2019.

Слідчий суддя