ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 667/1149/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/397/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за № 0002645 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 зі змінами на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Норакерт Ечміадзинського району, Вірменія, громадянина України, працюючого ПП « ОСОБА_9 », не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
Цим вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Вирішено питання про судові витрати та речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 05.07.2015 року близько 05.00 годин, перебуваючи біля розважального комплексу НК «Аміго» у м. Херсоні по вул. Патона, 10, в ході раптово виниклого конфлікту, умисно наніс близько 10 ударів руками і ногами в область голови і тулубу та правої руки ОСОБА_10 , чим заподіяв останній тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у виді закритого перелому головки 1 п`ясткової кістки правої кисті та легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини і садно обличчя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі з змінами захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, даними стороною захисту та безпідставно взято до уваги докази сторони обвинувачення, які, на думку апелянта не доводять винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину. Вказує, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про заподіяння потерпілою тілесних ушкоджень самій собі. Вважає недопустимим доказами показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є заінтересованими особами. Вважає, що встановлені судом фактичні обставини нанесення потерпілій ОСОБА_10 близька 10 ударів не відповідають висновку експерта Херсонського обласного бюро судово-медичних експертиз від 08.07.2015 р. № 789, відповідно до якого у ОСОБА_10 встановлено наявність трьох ушкоджень. Вказує, що показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вказані свідки є близькими родичами ОСОБА_10 , вони не були очевидцями конфлікту та обставини конфлікту їм відомі лише зі слів потерпілої. Також вказує, що судом першої інстанції зроблено невмотивований висновок про те, що відеозапис з камер відеоспостереження, зафіксував лише частину бійки, а не весь конфлікт в цілому.

У змінах (доповненнях) до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 вказує на допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог ст. 314, 342-345 КПК, зазначає, що у підготовчому судовому засіданні 17.05.2017 року судом не роздавались сторонам пам`ятки про права та обв`язки, не з`ясовувалось, чи зрозумілі їм ці права та обов`язки, питання щодо відводу судом також не з`ясовувалось. При заміні прокурора суд також не роз`яснював право на відвід останньому. Питання, чи включені прокурори, які приймали участь в судових засіданнях до групи прокурорів судом не з`ясовувалось, що вважає істотними порушеннями КПК, які є безумовною підставою для скасування судового рішення. Крім того зазначив, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд не виконав вимог ст. 65 КК та безпідставно не запропонував органу пробації скласти досудову доповідь.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав аналогічні доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_17 (а.п. 74-75 том 2)

На вказаний вирок прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_18 було подано апеляційну скаргу (а.п. 44-47 том 2), до якої до початку апеляційного розгляду внесено зміни (а.п. 67-69), однак заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_19 в подальшому від апеляційної скарги зі змінами, поданої прокурором у провадженні, відмовився (а.п. 91 том 2).

Позиції учасників судового провадження

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.
Обвинувачений ОСОБА_20 жодного разу у судові засідання апеляційного суду, які призначались, починаючи з 30.05.2019 року не з`явився під різними приводами.
Так, в судове засідання, призначене на 30.05.2019 року ОСОБА_7 не з`явився з невідомих суду причин про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом (а.п. 64) .
В судове засідання, призначене на 27.06.2019 року ОСОБА_7 не з`явився під приводом наміру скористатись правової допомогою ще одного захисника (том 2 а.п. 88).
В судові засідання, призначені на 03.10.2019 та 17.10.2019 року ОСОБА_7 не з`явився з невідомих суду причин про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав (а.п. 112, 127).
При цьому апеляційний суд максимально сприяв обвинуваченому у реалізації своїх прав на стадії апеляційного розгляду шляхом надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та отримати копії звукозаписів судових засідань, неодноразового відкладення апеляційного розгляду за його клопотаннями, надання можливості скористатись послугами ще одного захисника, надання захиснику ОСОБА_21 достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (том 2 а.п. 64, 107).
Захисник ОСОБА_8 в жодне судове засідання не з`явився про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення апеляційного розгляду як і доказів в обґрунтування поважності причин неявки суду апеляційної інстанції не подавав (том 2 а.п. 61, 82, 99,106,112, 127).
Всі дати судових засідань заздалегідь узгоджувались з захисниками.
Захисник ОСОБА_21 в судове засідання, призначене на 03.10.2019 року не з`явився під приводом участі в іншому судовому засіданні (том 2 а.п. 116), хоча дата судового розгляду узгоджувалась з ним заздалегідь, в судове засідання, призначене на 17.10.2019 року не з`явився з невідомих суду причин про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.
Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 401, ч. 3 ст. 405 КПК України участь обвинуваченого та його захисників під час апеляційного розгляду кримінального провадження не є обов`язковою.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами визначається як дії, що суперечать завданню судочинства.
Зважаючи на поведінку обвинуваченого та його захисників, які протягом всього часу перебування кримінального провадженні в суді апеляційної інстанції жодного разу не з`явилися в судові засідання, колегія суддів дійшла висновку про зловживання ними своїм процесуальним правом на відкладення апеляційного розгляду та розцінює таку поведінку як відсутність справжнього наміру прийняти участі в суді апеляційної інстанції та обстоювати свою позицію, висловлену в апеляційній скарзі та прагнення затягнути апеляційний розгляд з метою вийти за межі строків притягнення до кримінальної відповідальності, а відтак дійшла висновку про можливість здійснення апеляційного розгляду у відсутності обвинуваченого та його захисників.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник в судове засідання не з`явилися, в адресованих суду заявах просили здійснювати апеляційний розгляд у свою відсутність, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , простили залишити без задоволення (том 2 а.п. 129, 130).
Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника зі змінами, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Мотиви суду
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника зі змінами (доповненнями), колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду право змінити та/або доповнити апеляційну скаргу, має право лише особа, яка її подала.

Апеляційну скаргу на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 у передбачений законом строк подав захисник ОСОБА_8 .

30.05.2019 року поза межами строку на апеляційне оскарження від ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , при цьому сам ОСОБА_7 з апеляційною скаргою до суду не звертався.

Враховуючи, що ОСОБА_7 в силу положень ч. 3 ст. 403 КПК не має права змінювати і доповнювати апеляційну скаргу, подану захисником ОСОБА_8 з самостійними апеляційними вимогами та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження не звертався, колегія суддів дійшла висновку, що вказані доповнення не можуть бути предметом апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 403, п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК.

Відмова заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_19 від апеляційної скарги, поданої прокурором прокуратури нижчого рівня, до початку апеляційного розгляду, передбачає визначення меж апеляційного розгляду лише апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 із змінами (доповненнями).
Розглядаючи апеляційні вимоги захисника ОСОБА_8 з урахуванням внесених ним змін ( доповнень), колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника, обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, за який його засуджено не визнавав, посилаючись на те, що конфлікт спровокувала сама потерпіла, потерпілу не бив, руку потерпіла зламала сама собі, що підтверджено свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показання яких суд, на думку апелянта, безпідставно не взяв до уваги.
Ретельно перевіривши ці доводи, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України.

Вина обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що в ніч з 04.07.2015 року на 05.07.2015 року вони з чоловіком ОСОБА_22 та друзями відпочивали в НК «Аміго». Коли клуб мав зачинятись, вона пішла за автомобілем на стоянку, а чоловік з другом мали вийти за декілька хвилин. Сівши за кермо авто, вона чекала виходу ОСОБА_22 та друзів, коли до неї підійшов раніше їй незнайомий чоловік кавказької зовнішності (як в подальшому вона дізналась ним виявився ОСОБА_7 ), та почав чіплятися з непристойними пропозиціями. В той час вийшов її чоловік і зробив ОСОБА_7 зауваження. Між чоловіками виник словесний конфлікт, в ході якого до конфлікту приєдналися ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , між молодими людьми розпочалась бійка, під час якої вона намагалась розтягти чоловіків, а коли впала, ОСОБА_7 почав її бити з ноги. В позиції сидячи, вона закрила руками голову, а ОСОБА_7 наніс їй декілька ударів, внаслідок чого була зламана її рука. Одразу після події звернулась до поліції та по медичну допомогу;
-аналогічними показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями вчинення злочину;
-протоколами проведення слідчих експериментів від 22.09.2015 року з фото таблицями, якими зафіксовано відтворення потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_22 обстановки та обставин вчинення злочину, зокрема способу та механізму нанесення потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.п. 214-221, 229 том 1);
-висновком судово-медичної експертизи від 12.10.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді подряпин та крововиливів на обличчі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та закритого перелому головки 1-пястої кисті, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії не менше трьох травматичних ударів тупими предметами, не виключено 05.07.2015 року (а.п. 207 том 1).
-висновком додаткової судово-медичної експертизи від 04.11.2015 року, відповідно до якого утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 при обставинах вказаних нею та свідком ОСОБА_22 у протоколах допиту та протоколах проведення слідчих експериментах, не виключається, виникнення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного росту виключається (а.п. 209-210 том 2);
-відеозаписом початку конфлікту з камери відеоспостереження нічного клубу «Аміго», яким зафіксовано початок бійки між обвинуваченим, потерпілою та свідком ОСОБА_22 .
Оцінивши вказані докази в їх сукупності, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК та обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про те, що обвинувачений потерпілу не бив, які такі, що не підтверджуються жодним доказом.
Так, при вивченні в ході підготовки провадження до апеляційного розгляду відеозапису з камери відеоспостереження нічного клубу «Аміго», яким зафіксовано початок бійки між обвинуваченим, потерпілою та свідком ОСОБА_22 колегією суддів встановлено, що будь-яких неправомірних дій, спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_23 або його друзям з боку потерпілої ОСОБА_10 та її чоловіка не було. Відеокамерою зафіксовано, що потерпіла припаркувала автомобіль поза межами території клуба, потім розмовляла з компанією обвинуваченого. В ході розмови ОСОБА_23 вдарив її рукою в обличчя, а один з його друзів вдарив ногою ОСОБА_22 , а коли той став убігати, погнався за ним, після чого відеозапис обірвався. При цьому, ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_22 удари ОСОБА_7 або будь-кому іншому не наносили.
Достовірність та належність цього відеозапису до події, що є предметом розгляду, сторонами не заперечується.
Таким чином, є очевидним, що саме ОСОБА_7 розпочав бійку, вдарив потерпілу, а його друзі почали бити ОСОБА_22 , тому протилежні твердження сторони захисту є вочевидь такими, що не відповідають дійсності та правильно розцінені судом як прагнення сприяти обвинуваченому уникнути відповідальності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правдивість показань потерпілої, враховуючи її послідовну поведінку після вчинення злочину, зокрема те, що вона одразу ж викликала працівників поліції, розповіла про вчинене відносно неї насильство ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , звернулася до поліції з заявою про вчинений злочин, пройшла судово-медичне обстеження, що свідчить про логічну поведінку жертви злочину та намагання захиститися від злочинних посягань та покарати винного.
Потерпіла давала послідовні показання про обставини вчиненого злочину, які узгоджуються як з показаннями свідків, результатами слідчих експериментів, висновків експертиз, так і з відеозаписом, крім того, до цього моменту з обвинуваченим знайома не була, будь-яких підстав для обмови його не мала.
Посилання захисника на невідповідність встановлених судом фактичних обставин щодо кількості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень (близько 10) висновку експерта від 08.07.2015 р. № 789, відповідно до якого у ОСОБА_10 встановлено наявність трьох ушкоджень, є безпідставним, оскільки у вказаному висновку експерт зазначає про утворення у потерпілої тілесних ушкоджень у виді подряпин та крововиливів на обличчі та закритого перелому кисті руки від дії не менше трьох травматичних ударів тупими предметами.
«Не менше» означає «вірогідно й більше», тому будь-яких суперечностей між цим висновком та іншими доказами колегія суддів не вбачає.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_7 заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.
Цивільний позов вирішено судом з дотриманням вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам.
Зокрема суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості про особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, однак у вчиненому злочині не розкаявся, будь-яких заходів, спрямованих на залагодження своєї провини перед потерпілою не вживав, і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК у виді позбавлення волі та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Що стосується доводів захисника про порушення судом вимог ст. 314-1 КПК, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 412, ч. 1 ст. 415 КПК України перелік підстав, з яких суд апеляційної інстанції вправі скасувати судове рішення із призначенням нового судового розгляду є вичерпним.

У ст. 412 КПК України законодавець визначив, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушень вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Тобто при вирішенні питання про те, чи було певне порушення КПК істотним та таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені у ст. 412, 415 КПК України, необхідно зважати на значимість тих процесуальних дій, які мали стати основою ухваленого судового рішення.
Посилаючись як на підставу для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду - на ненадання досудової доповіді органу пробації та вважаючи таке порушення вимог ст. 314-1 КПК істотним, апелянт не наводить мотивів з яких це порушення вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення.
Зокрема, призначаючи обвинуваченому покарання суд в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наведені вище відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.122 ч.1 КК України та про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й запобігання скоєнню ним нових злочинів.
Таким чином, судом першої інстанції у повній мірі були досліджені дані, які характеризують обвинуваченого,покарання призначене судом з дотриманням вимог кримінального закону, а відсутність досудової доповіді органу пробації не вплинуло в цілому на законність вироку в частині призначеного покарання.

Призначене ОСОБА_7 покарання забезпечить виконання мети кримінального покарання, визначеної у ст. 50 КК України та відповідає критеріям необхідності і достатності, визначених у ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром відповідає як особі обвинуваченого, так і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.

Наведене указує у своїй сукупності на те, що порушення вимог ст. 314-1 КПК України не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто це порушення кримінального процесуального закону не є істотним і не може бути підставою для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду. При цьому, в апеляційній скарзі вимогу щодо пом`якшення покарання, апелянтом не заявлено.
Крім того, висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, а відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК обвинувачений та його захисник під час підготовчого провадження не заявляли клопотань про складання досудової доповіді органом пробації щодо ОСОБА_7 .
Досудова доповідь органу пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у провадженні така інформація відображена у достатньому обсязі.
Виходячи з наведеного, апеляційні вимоги в цій частині заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Оцінюючи доводи захисника, викладені у змінах до апеляційної скарги щодо істотного порушення судом ст. 314 ч.2, 342, 343 КПК в підготовчому судовому засіданні, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні 17.05.2017 року вручено пам`ятку про його права та обв`язки, що підтверджується його підписом (а.п. 131 том 1).
Крім того, журналом (том 1 а.п. 137) та звукозаписом підготовчого судового засідання підтверджено, що явка учасників процесу була перевірена, їх прізвища оголошені, оголошено склад суду та роз`яснено сторонам право відводу, відводів заявлено не було.
Протягом усього перебігу судового провадження ОСОБА_7 жодного разу не заявляв про необізнаність з приводу своїх процесуальних прав, користувався правовою допомогою захисника, отже висловлені у змінах до апеляційної скарги захисника доводи про порушення його права на захист та невиконання судом першої інстанції вимог ст. 342-345 КК України є вочевидь надуманими та визнаються апеляційним судом безпідставними.
В судових засіданнях суду першої інстанції приймали участь прокурори ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 на підставі постанов про призначення прокурора у провадженні від 16.05.2017 року, 25.06.2017, 16.08.2017 (том 1 а.п. 132, 151, 170, 241), отже доводи захисника про відсутність доказів на підтвердження повноважень прокурорів є необґрунтованими.
Як встановлено колегією суддів при вивченні звукозаписів судових засідань відводи вказаним прокурорам ані ОСОБА_7 , ані його захисник ОСОБА_8 не заявляли, будь-яких об`єктивних доказів, які б унеможливлювати участь цих прокурорів в кримінальному провадженні в силу вимог кримінального процесуального закону в доповненнях до апеляційної скарги захисника також не наведено, отже ці доводи є голослівними.
Таким чином, колегія суддів не встановила істотних порушень вимог КПК судом першої інстанції, які б стали підставою для скасування або зміни вироку в апеляційному порядку.
Виходячи наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 із внесеними змінами задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 зі змінами залишити без задоволення.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2