ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/910/19 Справа № 203/2174/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Балахна Ніжегородської області РФ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2019 року клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 серпня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 1002762,00 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Разом із цим, суд врахував тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та суворість покарання, яке йому загрожує в разі доведення винуватості, а також й те, що підозрюваний має соціальні зв`язки з родичами, що мешкають у Російській Федерації та неодноразово протягом 2019 року виїздив до Російській Федерації, а також до тимчасово окупованої АРК Крим.
В апеляційній скарзі та доповненях до неї захисник в інтересах підозрюваного просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання, аба зменьшити розмір застави в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що слідчий суддя не навів жодних доказів на підтвердження існування визначених ним ризиків. Поряд із цим, захисник вказує на те, що суд необґрунтовано вказав в ухвалі на відсутність у підозрюваного хронічних хвороб, оскільки ці обставини підтверджуються відповідними документами. Також, адвокат не погоджується й з твердженням суду про ризик переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду. На переконання захисника, наявність у підозрюваного батьків, які мешкали у РФ, а також виїзд до АРК Крим на відпочинок не можуть вказувати на існування цього ризику. З позиції захисту, цим обставинам слідчий суддя належної оцінки не надав як при обранні запобіжного заходу, так і при визначенні розміру застави.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, думку прокурора, який, вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За приписами ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження з посиланням на не підтвердження їх доказами, є необгрунтованими.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Отже, згідно матеріалів долучених до клопотання, враховуючи зазначену правову позицію судом першої інстанції належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими доказами в підтвердження обґрунтованості підозри.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Як зазначено вище, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Судом першої інстанції, наявність долучених до клопотання слідчого матеріалів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 368 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам матеріалів цього провадження, а саме обґрунтованість підозри підтверджується, показами свідків, протоколами огляду речей, протоколами огляду місця події, протоколами обшуку, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_12 міг скоїти даний злочин.
Ствердження захисника в апеляції, що слідчий суддя не навів ніяких доказів на підтвердження існування ризиків, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового слідства та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам цих матеріалів провадження.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя законно і справедливо встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у межах 522-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1002762 грн.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, а саме що ОСОБА_12 , може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити чи спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на свідків, так як ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, докази на підтвердження наявності хронічних захворюваннь у підозрюваного, які б перешкоджали триманню під вартою, відсутні.
Наявні в матеріалах копії виписок з медичної картки стаціонарного хворого, довідка до акту огляду МСЕК, на які посилається захисник в апеляції, за своїм змістом не свідчать про наявність на момент обрання запобіжного заходу до підозрюваного тяжкої хвороби, яка ставить під загрозу його життя.
Інших даних і доказів про наявність хронічних захворювань, які перешкоджають обрати винятковий запобіжний захід в матеріалах справи не виявлено і стороною захисту не надано.
Також судом враховано і низку інших релевантних факторів, а саме, що підозрюваний має соціальні зв`язки з родичами, що мешкають у Російській Федерації, та виїздив до тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим.
Колегія суддів, враховуючи встановленні судом першої інстанції обставини, тяжкість злочину, який є особливо тяжким, вчинений у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_12 , а також ряд інших релевантних факторів, які вказують на високу ймовірність в підтвердження наявності встановлених судом ризиків, зокрема спосіб вчинення цих злочинів, їх наслідки, також особу підозрюваного, погоджується з судом першої інстанції, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Щодо доводів захисника в частині порушення права на захист його підзахисного з посилання на те, що визначений розмір застави обумовлений слідчим суддею сумою неправомірної вигоди, вказуючи, що вона не співвідноситься між собою, є безпідставним.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя об`єктивно і законно визначив її у розмірі 522 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, враховуючи не тільки суму неправомірної вигоди, в отриманні якої підозрюється ОСОБА_12 , а також його посаду, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, і саме при наведених вище обставинах, такий розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ та є обґрунтованим, розумним і справедливим.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави законним, обґрунтованим, і справедливим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та зменшення розміру застави на цьому етапі досудового розслідування з мотивів наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4