ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/96/2019 (№0000094) відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, має двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого не офіційно, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст.ст. 10, 11, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 29.05.2015р. Саксаганським РВК Дніпропетровської області та того ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

Далі, солдат ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , де наказом командира зазначеної військової частини (по стройовій частині) № 152 від 23.07.2015р. зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду старшого навідника гранатометного відділення аеромобільного десантного взводу 2 аєромобільної десантної роти 1 аеромобільного десантного батальону.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, п.8 ст. 6, п.2 ст. 23, п.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, а саме: неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин: старший солдат ОСОБА_4 8 червня 2016 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, вчинив самовільне залишення розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) без поважних причин та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 24 квітня 2017 року, в умовах особливого періоду, крім військового стану.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, суду пояснив наступне: він проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 , є учасником антитерористичної операції. 08.06.2016 року він без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 . До військової частини не мав можливості з`явитись, так як перебував на стаціонарному лікуванні у «Криворізькій міській лікарні №5» у періоди з 22.09.2016р. по 10.10.2016р. та з 23.01.2017р. по 08.02.2017р., а також лікувався у «Криворізькому шкірно-венерологічному диспансері» у періоди з 02.11.2016р. по 04.11.2016р. та з 21.11.2016р. по 30.11.2016р. Причиною його самовільного залишення військової частини стало те, що після повернення з бойових позицій у нього виникло почуття страху за своє життя. В подальшому він переборов почуття страху. 24 квітня 2017 року припинив ухилятися від проходження військової служби, прибувши добровільно до військової части, того ж дня з`явився до органів військової прокуратури із зізнанням. В подальшому він 28.04.2017р. з метою надолужити свою провину уклав контракт на проходження військової служби терміном 6 місяців, якій був закінчений 28.10.2017р. Про те, що він вчиняє військове кримінальне правопорушення він не думав, зараз все розуміє, більше такого не вчинить, просить суд не карати його суворо. Останні півтора роки він мешкає у м. Києві, де працює не офіційно.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом підозрюваного ОСОБА_4 , який в суді не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи, та дослідженням в судовому засіданні письмових доказів та характеризуючих ОСОБА_4 документів.

Окрім повного визнання своє вини, вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

?Витягом з ЄРДР від 22.03.2017р. № 000094 за повідомленням про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України;

?Матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_3 від 18.06.2016р., з яких слідує, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_4 протягом з 08.06.2016р. по 24.04.2017р. був відсутній у військовій частині без поважних підстав.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, брав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, за час проходження військової служби характеризувався посередньо, є батьком двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів-наркологів та лікарів-психіатрів не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, участь в антитерористичної операції.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є учасником антитерористичної операції, за місцем несення військової служби характеризується посередньо, не настання тяжких наслідків в результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та відсутність завдання суттєвої шкоди державі, наявність у ОСОБА_4 на утриманні двох малолітніх дітей, та вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 407 ч. 4 КК України, а виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без відбування ним покарання, з випробуванням, та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Речові докази відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судових витрат немає. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у вигляді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (ОДИН) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний засіб ОСОБА_7 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1