В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0008574 від 13 жовтня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Воловець Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
14.02.2014 року вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч.2 ст.186 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 24.06.2014 року на підставі п.«а» ст.4 Закону України «Про амністію»;
16.11.2015 року вироком Дніпровського районного суду м.Київа за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, із застосуванням ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 17.09.2019 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 13.10.2019 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходячись у ПКіВ «Гідропарк» по вулиці Передмісно-Слобідська у м.Києві, звернув увагу на раніше незнайому ОСОБА_5 , у якої на плечі висів рюкзак, при цьому, у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та, діючи відкрито зірвав з плечей останньої рюкзак, після чого, став тікати, незважаючи на вимоги потерпілої повернути відкрито викрадене майно.

В подальшому, потерпіла ОСОБА_5 наздогнала ОСОБА_4 та намагалась повернути свій рюкзак, однак ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи відкрито, дістав з рюкзака, належний потерпілій гаманець, з якого забрав грошові кошти у розмірі 400 гривень, що належали потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 став тікати з місця вчинення злочину в напрямку виходу зі станції метро «Гідропарк», маючи при цьому змогу розпорядитись викраденим майном, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно, він, 13.10.2019 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходячись у ПКіВ «Гідропарк» в м.Києві, звернув увагу на раніше незнайому дівчину, якою в подальшому виявилась потерпіла ОСОБА_5 , при цьому на плечах останньої висів рюкзак, яким він вирішив відкрито заволодіти. З цією метою, він підійшов до потерпілої та зірвав з плечей останньої рюкзак, після чого, став тікати, незважаючи на вимоги потерпілої повернути викрадене майно. В подальшому, потерпіла ОСОБА_5 наздогнала його та намагалась повернути свій рюкзак, однак, він дістав з рюкзака, належний потерпілій гаманець, з якого забрав грошові кошти у розмірі 400 гривень, після чого став тікати з місця вчинення злочину в напрямку станції метро «Гідропарк», однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколу огляду місця події, даних протоколу слідчого експерименту, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікованні за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненного ОСОБА_4 злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, будучи раніше неодноразово судимим, звільнившись 17.09.2019 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, враховуючи поряд з цим, що останній продовжив злочинну діяльність, при цьому протягом місяця з дня звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий тяжкий злочин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Речові докази у справі: грошові кошти в розмірі 590 гривень, які вилучено при особистому обшуку ОСОБА_4 та передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 ; грошові кошти у розмірі 58 гривень, які передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити у розпорядження та володінні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою з утриманням у Державній Установі Київському слідчому ізоляторі Міністерства Юстиції України залишити без змін до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, а саме з 13 жовтня 2019 року.

Речові докази у справі: грошові кошти в розмірі 590 гривень, які вилучено при особистому обшуку ОСОБА_4 та передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 ; грошові кошти у розмірі 58 гривень, які передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 залишити у розпорядження та володінні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: