Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2727/19
№ провадження 1-кп/541/347/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобино, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.

- за ст. 259 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, 27 листопада 2019 року ОСОБА_5 , перебував в стані алкогольного сп`яніння на території залізничного вокзалу станції «Ромодан» Південної залізниці, що знаходиться в смт. Ромодан по вул. Незалежності, 201, Полтавської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками у 6 та 8 вагонах пасажирського потягу №670-О сполученням «Кременчук-Бахмут».

Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи мету порушення громадської безпеки, ОСОБА_5 о 02 год. 57 хв. 27.11.2019 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Мeizu М5», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині якого встановлено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на телефон спецлінії «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Полтавській області, в ході якого достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості у населення, порушить громадську безпеку, повідомив оператору спецліній «102» про підготовку вибуху 6 та 8 вагонів пасажирського потягу №670-О сполученням «Кременчук-Бахмут».

В ході виїзду працівниками поліції Миргородського ВП Г`УНП в Полтавській області до залізничного вокзалу станції «Ромодан» Південної залізниці, вищевказане повідомлення ОСОБА_5 про підготовку вибуху 6 та 8 вагонів пасажирського потягу №670-О сполученням «Кременчук-Бахмут», не підтвердилося.

Внаслідок вказаних дій, завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_5 про вибух 6 та 8 вагонів пасажирського потягу №670-О сполученням «Кременчук- Бахмут» призвело до створення обстановки загального страху, невпевненості, чим було порушено спокій громадян.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

28 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0000921 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.259 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за ст.259 ч.1 КК України, у виді 3-х років позбавлення волі та передбачено звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 259 ч.1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів від яких потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2019 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000921.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 259 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання по ст. 259 ч.1 КК України у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного судом з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовим доказом по справі: мобільним телефоном «Мeizu М5», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що перебуває на зберіганні у ОСОБА_5 , дозволити ОСОБА_5 розпоряджатися на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_6