Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/888/19
Провадження № 1-кс/499/290/19
У Х В А Л А

про арешт майна

"29" жовтня 2019 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні т.в.о. начальника СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню за №0000233, внесеного до ЄРДР від 24.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що 24.10.2019 року до Іванівського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_5 , 1983 р.н., про те, що 24.10.2019 приблизно о 04.00 годині ОСОБА_6 в будинку по місцю свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив зґвалтування її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана заяву зареєстровано до ЖЄО Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області під № 3121 від 24.10.2019 року.

24.10.2019 року за даним фактом слідчим відділом Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000233 від 24.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Так, 25.10.2019 року мати неповнолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_5 видала одяг своєї доньки ОСОБА_7 , в який вона була одягнена під час вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, а саме: брюки чорного кольору, футболку білого кольору з малюнками квітів, труси білого кольору з кольоровими графічними візерунками, бюстгальтер червоно-чорного кольору з кольоровим графічними візерунками.

25.10.2019 року відповідно до ст. 98 КПК України прийняте рішення про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, накласти арешт на які просить слідчий, у зв`язку із тим, що є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заявник у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, на його задоволенні наполягав.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надала.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.172 КК України неприбуття осіб, які мають брати участь у розгляді даного клопотання не перешкоджає його розгляду.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовується клопотання, а саме витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дослідивши рапорт, протокол огляду, заяву про добровільну видачу речей, постанову про приєднання речових доказів, дослідивши інші матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим доведено, що вилучені речі при проведенні обшуку можуть бути речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України та обґрунтована необхідність заборони у користуванні та розпорядженні зазначеним майном, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчуджене, передане, може зникнути, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи вищенаведені ризики відносно вилученого майна як доказу у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права володіння завданням даного кримінального провадження.

Зважаючи на ту обставину, що при поданні клопотання слідчим було дотримано вимоги ст.171 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для відмови в задоволенні клопотання чи повернення його.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на брюки чорного кольору, футболку білого кольору з малюнками квітів, труси білого кольору з кольоровими графічними візерунками, бюстгальтер червоно-чорного кольору з кольоровим графічними візерунками до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1