Справа № 359/3418/19
Провадження № 1-кп/359/352/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника громадської організації ОСОБА_11 ,

провівши судове засідання в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з повною відео та аудіо фіксацією судового засідання, кримінального провадження №0000641 від 05.11.2018 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кулинічі Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

В ході судового розгляду в судовому засіданні гр. ОСОБА_11 подав письмову заяву про взяття ОСОБА_8 під особисту порук, з тих підстав, що ОСОБА_8 є співзасновником Громадської Організації «Благовіст 2013». Він є Головою Правління організації і має впливовість у суспільстві завдяки особистій комерційній діяльності та також офіційній співпраці з міською і обласною радами, з Харківським Обласним Управлінням поліції, в результаті чого нагороджений медаллю «За сприяння правоохоронним органам» № 339 від 05.12.2012. В результаті своєї діяльності організація відіграє важливу роль в суспільному житті в Харківській області. За час існування організації проводиться робота зі спілкою та містечком переселенців у м. Харкові, надана допомога біль ніж 200 сім`ям, які знаходяться на державному соціальному обліку, проведено більш ніж 50 заходів разом з Обласним Управлінням поліції з метою превентивної діяльності серед неповнолітніх. Організація входить до переліку тих організацій, що активно допомагають ЗСУ. Бажає взяти обвинуваченого ОСОБА_8 , який є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України під особисту поруку.
Обвинувачений ОСОБА_8 характеризується з позитивної сторони, що підтверджується характеристиками, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Підстав вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися чи ухилятися від органів дізнання чи слідства не має.
Він готовий забезпечити явку обвинуваченого ОСОБА_8 до суду для участі у процесуальних діях.
Судовому засіданні клопотання підтримав.
Захисником ОСОБА_10 було подано письмове заперечення на клопотання прокурора та подано клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або в нічний час.
В обґрунтування зазначила, що жодного доказу, що ОСОБА_8 вживав заходи, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, при поданні клопотання, не було надано.
Матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу на підтвердження упередженого ризику - уникнення від кримінальної відповідальності. Після порушення кримінального провадження. ОСОБА_8 жодного разу не перетинав державний кордон України, а постійно знаходився в м.Харкові. Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання.
ОСОБА_8 є співзасновником громадської організації «Благовіст 2013» (https://blagovist- 2013.nethouse.ua), яка є добровільною громадською організацією. Основними завданнями Організації є сприяння популяризації молодіжного руху в Україні, всебічна підтримка членів Організації в розробці та реалізації прогресивних ідей у різноманітних галузях людської діяльності, сприяння вихованню у молоді почуття патріотизму, розвитку і поглибленню контактів між молодіжними організаціями, сприяння практичному здійсненню загальнодержавних, регіональних місцевих та міжнародних програм, сприяння дитячої бездоглядності, безпритульності, злочинності та шкідливих звичок, сприяння забезпеченню високого рівня освіти та професійного росту молоді, здійснення підтримки творчо обдарованих дітей та молоді та багато іншого.
Крім того, ОСОБА_8 має освіту, ніколи не перебував у розшуку.
В ході досудового розслідування та під час судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не перебуває на обліку психоневрологічному та наркологічному диспансерах, позитивно характеризується за місцем проживання, за місцем колишньої та теперішньої роботи.
ОСОБА_8 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того місцем його проживання є АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, в тому числі наявність його родини. Він позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи, були вилучені. ОСОБА_8 не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблений висновок експерта та не збирається не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 немає підстав на даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою. Наявність адміністративних правопорушень не є ризиками в розумінні вказаної статті.
Згідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. А тому, доцільність саме такого запобіжного заходу полягає в тому, що ОСОБА_8 до моменту затримання офіційно працював; мав та має постійне місце проживання; має міцні соціальні зв`язки, в тому числі наявність його родини; одружений, а тому повинен матеріально забезпечувати родину, а також є необхідність з`являтися до суду за викликом.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відсутність ризиків, на які вказує прокурор, враховуючи позитивні характеристики та наявність досудової доповіді, просить обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи в нічний час.
В судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали дане клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовуючи наступним.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2019 ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13.09.2019 включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується, однак закінчити судовий розгляд кримінального провадження до цього часу не представляється можливим.
В той же час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати і залишилась ймовірність за відсутності найсуворішого запобіжного заходу, що обвинувачений може змінити місце проживання та переховуватись від суду.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а його дії перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 .
Також, у обвинуваченого ОСОБА_8 відсутнє постійне місце проживання та будь-які стійкі соціальні зв`язки на території м. Бориспіль та Київської області, який зареєстрований та фактично проживає на території Харківської області, яка є приграничною зоною із Російською Федерацією та межує із самопроголошеними республіками ДНР та JIHP, де має родину та міцні соціальні зв`язки, тобто у нього наявні всі можливості для уникнення відповідальності на території України шляхом виїзду за її межі як до Російської Федерації, так і самопроголошених республік ДНР та J1HP для подальшого переховування від суду.
Окрім цього, відповідно до інформації Державної прикордонної служби України обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово здійснював виїзди за межі території України до Російської Федерації, через пункти пропуску «Гоптівка» та «Плетинівка», тобто він має фактичну можливість для перетину державного кордону та необхідну обізнаність у поведінці та правилах перебування в інших країнах з метою тривалого проживання за межами території України.
Враховуючи викладене, прокурор вважає, що під впливом тяжкості покарання у разі визнання ОСОБА_8 винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), з метою уникнення покарання може переховуватись від суду.
Окрім цього, існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 07.11.2019 встановлено, що ОСОБА_8 та його захисник, після ДТП, телефонували йому та впливали на нього заради зміни показань.
Зважаючи на те, що у судовому засіданні ще не допитано свідка ОСОБА_13 , прокурор вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, існує реальна можливість незаконно вплинути на свідка з метою зміни останнім своїх показів у суді, що, в свою чергу, призведе до неможливості встановити об`єктивну істину за фактом ДТП.
Також встановлено, що протягом 2018 ОСОБА_8 неодноразово, систематично, грубо порушував діючі вимоги ПДР України, за що 5 разів притягувався до адміністративної відповідальності (останній раз 24.10.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення за перевищення швидкості руху), що прямо вказує на зухвалість його поведінки та безвідповідальне ставлення до встановлених державою правил та норм поведінки на транспорті та в суспільстві.
Встановлено, що запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду, унеможливлення незаконного впливу на свідка становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
З урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини, а також з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, вважає за необхідне не визначати розмір застави при постановленні ухвали про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини.
В судовому засіданні клопотання підтримав.
Представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підтримали думку прокурора. Проти задоволення клопотання захисника та заяви ОСОБА_11 заперечували. Крім того представник потерпілих ОСОБА_6 звернув увагу на невідповідність поданих доказів гр. ОСОБА_11 , щодо невідповідності їх тим обставинам на які останній посилається, а тому підстав вважати його таким, який заслуговує на довіру не має. Крім того поставив під сумнів висновок досудової доповіді, так як на його адвокатський запит до ДУ «СІЗО», представник пробації до ОСОБА_8 не приходив, хоча в досудовій доповіді вказано, що останній опитаний. Крім того порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ст.335 КК України за ухилення від призову, що в свою чергу також ставить під сумнів відповіді керівника військкомату та досудову доповідь в цілому.

Суд заслухавши думку учасників процесу, прийшов до наступних висновків.
На думку суду, прокурор переконав про наявність вищевказаних ризиків, які на день розгляду справи не перестали існувати, а тому суд бере їх за основу. Проте прокурором було порушено процедуру зверненням до суду з даним клопотанням, тому суд відмовляє у його задоволенні.
Суд також враховує подані докази захисником, щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність місця проживання, сім`ї та місця роботи, а також характеристик та документів поданих до заяви гр. ОСОБА_11 . Проте не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на даний час зважаючи на наступне.
Відсутні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як може безпосередньо та через інших осіб вплинути на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, так як прокурором вказано на безпосередній факт впливу на свідка ОСОБА_13 під час досудового розслідування, який іншими учасниками не спростовується. Крім того є ризик переховування від суду під тягарем майбутнього покарання на території Російської Федерації, до якої неодноразово виїжджав через пропускний пункт Гоптівка, відповідно до довідки Державної прикордонної служби чи іншої держави.
Дослідивши заяву та додатки гр. ОСОБА_11 , в суда також є сумніви щодо поданих доказів, так як на підтвердження тих фактів, що ОСОБА_8 є співзасновником ГО «Благовіст 2013», він подав Протокол №1 установчих зборів засновників вказаної організації, але лише першу сторінку без будь яких підписів інших учасників та висновку засновників. Крім того жодних фактів активної діяльності ОСОБА_8 у соціальних програмах даної організації не подано.
На день розгляду даного клопотання, суд не вбачає, що гр. ОСОБА_11 заслуговує на довіру, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Крім того, Європейський суду з прав людини наголошує, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризики перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Небезпека настання таких ризиків може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Ймовірність впливу на потерпілих та свідків безпосередньо ОСОБА_8 чи через інших осіб, з великою ймовірністю залишаються існувати.
Таким чином, обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого. Крім того, зважаючи на суспільний резонанс даної справи, так як в судове засідання з`являються значна кількість вільних слухачів, дане кримінальне провадження має суспільний інтерес.
Таким чином, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, наявність міцних соціальних зв`язків за відсутності будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено.
Продовження дії запобіжного заходу відбудеться в даному випадку не «автоматично», а із встановленням і дослідженням питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи. А тому, на даний час, підстав для застосування іншого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вбачає.
Безумовно, ступінь вказаних ризиків не зменшився, менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини. В такому випадку не вбачає підстав для застосування визначення застави обвинуваченому.

Відповідно до Рішення Конституційного суд України від 23 листопада 2017 у справі № 1-28/2017, ухвала про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена протягом семи днів.
Керуючись ст.ст. 331, ч.2 ст.376 КПК України, суд,
ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_11 щодо взяття обвинуваченого ОСОБА_8 під особисте зобов`язання відмовити.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 щодо застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час - відмовити.
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - відмовити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 24 год. 31.10.2019 включно, утримуючи його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08:30 год. 06.09.2019.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1