Справа № 496/4568/19
Провадження № 1-кп/496/405/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Біляївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали у зазначеному кримінальному провадженні.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.06.2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та було визначено розмір застави у сумі 25000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи заставу у розмірі 25000,00 грн. за обвинуваченого ОСОБА_5 було внесено.
25.10.2019 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було змінено обвинуваченому запобіжний захід із застави на тримання під вартою.
28.10.2019 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було продовжено строк запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до 29.11.2019 року.
Прокурором до суду було подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом було також поставлено на обговорення питання про можливість закриття підготовчого судового засідання та призначення справу до судового розгляду по суті
В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Та не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду по суті.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора та надав до суду заперечення в яких зазначив, що підставами для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого є обґрунтованість обвинувального акту у вчинені особою кримінального правопорушення та наявність ризиків перелік яких встановлено ст. 177 КПК України. Захисник обвинуваченого у своєму заперечені зазначив, що докази зазначені в обвинувальному акті, про вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення відсутні та за своїм характером є припущеннями, а сам обвинувальний акт не містить суті обвинувачення та ризики зазначені прокурором в своєму клопотанні не знаходять свого підтвердження, тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає. Щодо призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду по суті не заперечував.
Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника щодо клопотання прокурора та не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті.
Від потерпілих надійшли до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вони зазначили, що не заперечують проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.
Доцільність обрання перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. проти Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Залишаючи поза обговоренням посилання захисника на недоведеність вини обвинуваченого, чому суд наддасть оцінку після розгляду справи у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку, суд розглядає суто питання про наявність та вагомість ризиків для обрання запобіжного заходу.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, суд також приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, також той факт, шо обвинуваченому на досудовому розслідуванні ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.06.2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та було визначено розмір застави у сумі 25000,00 грн. За обвинуваченого було внесено заставу та звільнено останнього з під варти, але обвинувачений покладені на нього обов`язки не виковував, переховувався від органів досудового розслідування тому його було оголошено в розшук та в подальшому ухвалою суду від 25.10.2019 року обвинуваченому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою. Також в зазначеній ухвалі судом встановлено, що обвинувачений має три паспорти громадянина України на різні прізвища, що не спростовується обвинуваченим та захисником, що свідчить про те, що обвинувачений намагався уникнути покарання. ОСОБА_5 офіційно не працюючий, не одружений, захисником надано свідоцтво про вінчання обвинуваченого з громадянкою ОСОБА_6 , що юридично не є підтвердження того, що обвинувачений перебуває у офіційному шлюбі так як зазначений факт може підтверджуватися відповідно до Законодавства України лише свідоцтво про одруження, тому суд розцінює це як фактичне проживання обвинуваченого з громадянкою ОСОБА_6 та договір оренди квартири складений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , також із заперечень захисника вбачається, що обвинувачений має на утриманні дітей, але підтвердження цьому не надає, тому зазначене свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Захисником обвинуваченого було зазначено, що останній має на утриманні батьків, що є інвалідами ІІ та ІІІ груп та надає до суду медичні довідки на прізвище ОСОБА_8 , але підтвердження того що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є батьками обвинуваченого захисник до суду не надав, тому суд приходить до висновку, що обвинувачений не має утриманців, також суд враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Безумовне не визнання вини обвинуваченим, на думку суду може свідчити на користь того, що у разі звільнення з під варти, обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілих по вищезазначеній справі так як вони, ще не були допитані судом.
Так, ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від органів розслідування та /або суду.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені в запереченні доводи, аргументи та характеристики обвинуваченого надані захисником обвинуваченого суд не бере до уваги так як їх вагомість на думку суду не переважає ризики зазначені раніше та передбачені ст. 177 КПК України, які існують не відпали та продовжують існувати. Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на наявність обставин, для обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.
Будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.
Таким чином, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, враховуючи те, що обвинувачений знаходився у розшуку, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ та закрити підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню та призначити справу до судового розгляду по суті.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-316, 395 КПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України задовольнити.
Обрати обвинуваченому - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 28 листопада 2019 року по 26 січня 2020 року, включно без застосування до нього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ ОСІ.
Закрити підготовче судове засідання та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України, у відкритому судовому засіданні на 23 грудня 2019 року о 14:00 годині, в залі судових засідань Біляївського районного суду Одеської області, за участю прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 04 грудня 2019 року о 09:00 годині.

Суддя ОСОБА_1