КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 05.18/8/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Київський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_4 про скасування арешту нерухомого майна, який накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою згідно з постановою оперуповноваженого СБУ від 25 лютого 2000 року

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою, в якій просить скасувати арешт всього нерухомого майна, який накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою згідно з постановою оперуповноваженого СБУ від 25 лютого 2000 року.

Заяву, з посиланням на п. 9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року, обґрунтував тим, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2005 року було прийнято рішення не приводити у виконання ухвалений щодо нього вирок Київського міського суду від 03 жовтня 2000 року, змінений Верховним Судом України, а саме в частині конфіскації майна (в тому числі квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності), яке станом на 01 вересня 2001 року не було вилучене і не реалізоване, а також скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Між тим, обтяження на все нерухоме майно, накладене 03 листопада 2004 року Першою Київською державною нотаріальною контрою згідно з постановою оперуповноваженого СБУ від 25 лютого 2000 року, продовжує існувати, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься до цього часу відповідний запис, що в свою чергу є перешкодою в реалізації права власності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , який просив задовольнити заяву, думку прокурора, який не заперечував щодо скасування арешту нерухомого майна, належного ОСОБА_4 , перевіривши матеріали кримінальної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

За змістом п. 8 Прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року не приводяться у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені.

Як убачається з матеріалів справи, постановою оперуповноваженого 1 відділу 1 Управління ГУ "К" СБ України ОСОБА_5 від 25 лютого 2000 року в межах кримінальної справи № 192 накладено арешт на все майно ОСОБА_4 .

Вироком Київського міського суду від 03 жовтня 2000 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 165, ч. 3 ст. 168 та ч. 2 ст. 165 КК України 1960 року до остаточного покарання, за правилами ст. 42 КК України 1960 року, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього його майна, з позбавленням права займати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади на строк 5 років, з позбавленням спеціального персонального звання - інспектор митної служби другого рангу.

Ухвалою Верховного Суду України від 07 грудня 2000 року вирок Київського міського суду від 03 жовтня 2000 року в частині засудження за ч. 3 ст. 168, ч. 2 ст. 165 КК України 1960 року за окремим епізодом скасовано і справу в цій частині направлено на нове розслідування. Цей же вирок змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 165 КК України 1960 року на ч. 1 ст. 165 КК України 1960 року та на підставі ст. 42 КК України 1960 року призначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 143, ч. 1 ст. 165 КК України 1960 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, з позбавленням права займати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади строком на 2 роки.

Постановою слідчого Бориспільської міжрайонної прокуратури Київської області від 12 березня 2001 року кримінальну справу № 192 по обвинуваченню ОСОБА_4 в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 168 та ч. 2 ст. 165 КК України 1960 року закрито.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2005 року прийнято рішення вирок Київського міського суду від 03 жовтня 2000 року, змінений Верховним Судом України, щодо ОСОБА_4 в частині конфіскації майна (в тому числі квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 ), яке станом на 01 вересня 2001 року не було вилучене і не реалізоване, у виконання не приводити; скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , а квартиру повернути ОСОБА_4 .

Між тим, за повідомленням приватного нотаріусу ОСОБА_7 від 04 липня 2013 року в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено запис про арешти, накладені на все рухоме майно, належне ОСОБА_4 , зокрема, арешт на все нерухоме майно, накладений 03 листопада 2004 року Першою Київською державною нотаріальною контрою згідно постанови СБУ від 25 лютого 2000 року.

За вказаних обставин, враховуючи, що судом вже було прийнято рішення не виконувати вирок Київського міського суду від 03 жовтня 2000 року, змінений Верховним Судом України, щодо ОСОБА_4 в частині конфіскації майна (в тому числі квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 ), проте до цього часу є обтяження на підставі постанови оперуповноваженого СБ України від 25 лютого 2000 року на належне ОСОБА_4 житло, суд приходить до висновку, що арешт майна ОСОБА_4 , який застосовувався в межах кримінальної справи № 192, слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року, ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_4 , 1969 року народження, який накладався на підставі постанови оперуповноваженого 1 відділу 1 Управління ГУ "К" СБ України ОСОБА_5 від 25 лютого 2000 року в межах кримінальної справи № 192 на все майно ОСОБА_4 .

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1