ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2608/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 629/4736/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 липня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 07 вересня 2019 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що він має родину, постійне місце роботи та реєстраціє, не переховувався він органів досудового розслідування та суду і немає наміру цього робити, у зв`язку з чим вважає, що підстав для продовження йому запобіжного заходу немає. Крім того, апелянт вказує, що судовий розгляд проведено без його участь, тобто судом порушено його процесуальні права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Колегія суддів, надаючи оцінку наявності та продовження існування ризиків, які суд враховував при обранні і продовженні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бере до уваги те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, за цим кримінальним провадженням також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, неодружений, ніде не працює, з середньою освітою, тривалий час не з`являвся у судові засіданні в суді першої інстанції, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук. Крім того, під час судового розгляду цього кримінального провадження ще не були допитані потерпілі у цій справі.

З урахуванням цих обставин, на думку судової колегії, існує певні ймовірність, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , а саме того, що вчинений з метою заволодіння чужим майном, що вчинений повторно, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
З приводу тверджень обвинуваченого про те, що він має постійне місце мекання та реєстрації, колегія суддів дійшла висновку, що такі доводи апелянта, враховуючи конкретні обставини пред`явленого йому обвинувачення, зухвалість вчиненого злочину, не можуть зменшувати тяжкість злочинів та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, колегія суддів не може погодитися з апеляційними доводами щодо порушення права обвинуваченого на захист у зв`язку з тим, що він не був присутнім під час розгляду клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, відповідно до відомостей матеріалів судового провадження, 09 липня 2019 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було призначено проведення 10 липня 2019 року судового засідання у цьому кримінальному провадженні в режимі відео конференції. Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_7 без будь-якої поважної причини відмовився від своєї участі під час судового розгляду, про що адміністрацією установи виконання було складено відповідну довідку. Більш того, обвинуваченим та його захисником не надано суду як першої інстанції, так і апеляційної відомостей про поважність відмови ОСОБА_7 від його участі в судовому засіданні, під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, що на думку колегії суддів, додатково свідчить про зловживання обвинуваченим своїми процесуальними правами.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 липня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4