Єдиний унікальний номер 205/3742/19
Провадження № 1-кс/205/1595/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
10 червня 2019 року адвокат ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, а саме: будівлі елінгу АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року в межах кримінального провадження № 0001119 від 22 вересня 2017 року.
Справа перебувала у провадженні слідчого судді ОСОБА_5 .
13 червня 2019 року адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про відвід слідчому судді ОСОБА_5 , яке ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року задоволено. У зв`язку із чим, справу в порядку автоматизованого розподілу передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .
Заявник в особі свого захисника адвоката ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги клопотання підтримує та просить задовольнити.
За ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження за № 0001119 від 22 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року накладено арешт на будівлю елінга №11 за адресою: м. Дніпро, вул.. Н.Заводська, буд.94л, шляхом накладення заборони на відчуження, розпорядження та користування. Метою вказаного арешту майна було збереження речових доказів.
Постановою слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 травня 2019 року кримінальне провадження № 0001119 від 22 вересня 2017 року закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно вимогам ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За змістом п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.29 Загальної декларації прав людини, "кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві". Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08.11.2017 року відпала потреба, оскільки кримінальне провадження, в межах якого відповідний захід забезпечення було застосовано, закрито, що є підставою для скасування арешту.
Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, ст.64 Конституції України, ст. ст. 98, 170, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, - задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року у справі № 200/19354/17 (провадження № 1-кс/200/11659/17) в рамках кримінального провадження № 0001119 від 22.09.2017 на будівлю елінгу АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1