Категорія:ч.2 ст.156 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2018 року щодо -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Полтава Буського району Львівської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, одружений, несудимий, який
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі п.1 ч.1 ст.94 КК України застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 18.07.2017, близько 15.00год., в дворі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, умисно вчинив розпусні дії фізичного характеру щодо малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, а саме посадивши її на коліно, рукою доторкався до статевих органів останньої, після чого завів ОСОБА_11 у під`їзд №1, будинку АДРЕСА_2 , де доторкався до статевих органів та сідниць потерпілої, а також оголював та демонстрував перед малолітньою ОСОБА_11 власний статевий орган.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність те невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, оскільки даний злочин вчиняється лише з прямим умислом, а тому, з огляду на висновки судової психіатричної експертизи, в діях обвинуваченого відсутній склад злочину. Разом з тим, зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст. 50, 65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, зокрема його обмежену осудність. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання, яке не пов`язане з позбавлення волі.

У подані апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані йому міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Разом з тим вказує по відсутність прямого умислу в обвинуваченого на вчинення злочину. з огляду на його психічний стан. Також посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки наявні пом`якшуючі обставини, постійне місце проживання, похилий вік, позитивні характеризуючі дані, інвалідність, невраховано судом і думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, постановити новий вирок, яким призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.156 КК України, встановити іспитовий строк та застосувати примусові заходи медичного характеру.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який апеляційні скарги заперечив, однак просив призначити новий розгляд в суді першої інстанції, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційні скарги частково, просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 8, 9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З метою усунення будь-якого роду суперечностей та протиріч, для всебічного, повного з`ясування обставин справи, і прийняття законного, обґрунтованого рішення в кримінальному провадженні, апеляційним судом 26 червня 2019 року по справі призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №104 від 07.08.2019 ОСОБА_8 на даний час виявляє ознаки судинної деменції. Через наявний у нього психічний розлад останній не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.3 ст.19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Статтею 93 цього Кодексу визначено, до кого можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Зокрема, відповідно пункту третього вказаної статті такі заходи можуть бути застосовані до осіб, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованого судово-психіатричного висновку, апеляційний суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 підпадає під дію статті 19 КК України.

Відповідно до норм Конституції та процесуального законодавства суди повинні діяти у межах тих повноважень, які надані їм виключно Законом.

За приписами п.2 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру.

Статтею 407 КПК України передбачені повноваження суду апеляційного інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду першої інстанції. Вказаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи із системного аналізу положень п.2 ч.1 ст.392, ст.407 КПК України, глави 39 КПК України, суд апеляційної інстанції може ухвалити рішення про застосування примусових заходів медичного характеру лише за процедурою перегляду ухвали місцевого суду про відмову в застосуванні таких заходів.

Вирішення вказаного питання, яке виникло після постановлення вироку але до набранням ним законної сили, в ході розгляду апеляційних скарг на вирок суду, суперечить вищенаведеним положенням закону та загальним засадам кримінального процесуального законодавства.

Крім того, застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, позбавить можливості оскарження такого рішення, що є істотним порушенням прав особи.

Згідно положень статті 405 КПК України, суд апеляційної інстанції розглядає кримінальні провадження за правилами розгляду в суді першої інстанції за деякими виключеннями.

Статтею 362 КПК України встановлено, що якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судових розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд частково задовольняє скарги щодо скасування/зміни вироку суду першої інстанції.

Разом з тим, скасовуючи вирок, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.407 КПК України, приходить до висновку про неможливість прийняття рішення по суті скарг, а тому призначає новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в процесі якого необхідно повно і об`єктивно розглянути справу та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України.

Вищенаведене унеможливлює переглянути рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг захисників щодо оцінки доказів у справі з огляду на підставу для скасування вироку, а обставини щодо винуватості мають бути вирішені судом при вирішенні питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, тому скарги захисників підлягають до часткового задоволення лише в частині призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, перевірити в тому числі і доводи апеляційних скарг захисників, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді