Справа № 444/430/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/93/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубляни Жовківського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 189 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим сторком, відповідно до вимог ст. 75, 104 КК України, 2 роки, не працюючого, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

визнано винним та засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 /чотири/ роки позбавлення волі; за ст. 357 ч. 3 КК України на 1 місяць арешту. Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено покарання ОСОБА_7 4 /чотири/ роки позбавлення волі. Враховуючи що ОСОБА_7 вчинив злочин під час іспитового сторку при відбутті покарання згідно вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2015 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 189 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим сторком, відповідно до вимог ст. 75, 104 КК України, 2 роки, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань - 4 /чотири/ роки 2 /два/ місяці позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи засуджений за ч. 3 ст. 189 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим сторком, відповідно до вимог ст. 75, 104 КК України, 2 роки, вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 01 січня 2016 року близько 14.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись на пасовищі в межах м. Дубляни Жовківського району Львівської області, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, підійшов ззаду до ОСОБА_9 , та застосовуючи фізичне насильство, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння, наніс останньому удари по голові, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, після чого, відкрито викрав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_10 належний останньому мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 , вартістю 2 374,05 (дві тисячі триста сімдесят чотири) гривні 05 (п`ять) копійок, в середині якого знаходилися сім-карти оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 30 (тридцять) гривень, оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 (двадцять) гривень та паспорт громадянина України, в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень і 100 (сто) доларів США, що згідно курсу НБУ становить 2 400,06 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 5324,12 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 01 січня 2016 близько 14.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись на пасовищі в межах м. Дубляни Жовківського району Львівської області, під час відкритого викрадення особистого майна та грошей ОСОБА_10 , умисно, з особистих мотивів, незаконно заволодів паспортом громадянина України НОМЕР_5 , виданого 15.01.2015 року Жовківським РВ ДМС України у Львівській області ОСОБА_9 , після чого вказаним документом розпорядився на власний розсуд.

На даний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що такий підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. При цьому, покликається на те, що судом не дотримано вимог ст. 374 КПК України. Вважає, що суд неправильно встановив мотив вчинення злочину, що в подальшому, на думку апелянта, вплинуло на кваліфікацію вчиненого ним діяння; він наполягав під час судового розгляду, що основними мотивами вчинення ним злочину були помста та ревнощі внаслідок аморальних дій потерпілого відносно його дівчини та матері його дитини, що підтверджується його показами та показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зазначає, що під час падіння в потерпілого щось випало, після чого він встав і почав втікати, в подальшому він підібрав дані речі (зокрема і паспорт) і хотів повернути потерпілому. Вважає, що кваліфікація судом його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України є невірною. Крім цього, вказує на те, що призначене йому покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого; у вироку суду не врахована пом`якшуюча обставина вчинення злочину неповнолітнім; судом не взято до уваги умови життя й виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи. Просить оскаржуваний вирок суду змінити, змінивши кваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 на ч. 1 ст. 125 КК України; визнати його винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у межах санкції даної статті.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо відхилення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочинів. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у скоєнні даного злочину доводиться зібраними на досудовому слідстві та перевіреними під час судового слідства доказами, зокрема: показами потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції пояснив, що 01 січня 2016 року в передобідній час познайомився у м. Львові з двома хлопцями та дівчиною, як тепере вияснилося один з них був ОСОБА_13 . Вони поїхали в м. Дубляни до ОСОБА_14 додому, та по дорозі він придбав горілку та закуску, яку вони розпивали вдома у Вадима. Також була присутня дівчина Вадима ОСОБА_11 та його товариш ОСОБА_12 , а також мати ОСОБА_15 . Через певний час ОСОБА_16 запропонував потерпілому провести його на маршрутку. Вони йшли через якесь поле та ОСОБА_15 йшов позаду потерпілого. І коли вони переходили через якесь поле ОСОБА_16 наніс йому декілька ударів чимось тяжким по голові, від чого він впав лицем на землю. В цей час ОСОБА_16 накинув йому зашморг на шию, ніби якийсь трос, та сів на нього зверху на спину. Припіднявши його, обвинувачений розщепнув куртку на ньому та з внутрішньої нагрудної кишені витягнув телефон та паспорт, у якому були гроші в сумі 500 грн. та 100 доларів США. Забравши дані речі, він зліз з нього і вони встали на ноги. Після чого ОСОБА_16 сказав, що він має дати йому гроші, щоб вирішити дану ситуацію. Після чого вони йшли дальше та, побачивши проїжджаючий трактор, він вирішив втекти, при цьому він забіг на якесь подвір`я, звідки його доставили в лікарню; показами свідка ОСОБА_11 , даними в суді першої інстанції, відповідно до яких 01 січня 2016 року вона перебувала з своїм хлопцем ОСОБА_16 та його товаришем ОСОБА_12 у ОСОБА_17 , де познайомилися з ОСОБА_18 . Вони поїхали в м. Дубляни до ОСОБА_14 додому, по дорозі потерпілий придбав горілку та закуску, яку вони розпивали вдома у Вадима, де була присутня мати ОСОБА_15 та його товариш ОСОБА_12 . Через деякий час ОСОБА_16 вийшов з квартири з кимось порозмовляти, а ОСОБА_19 та мати ОСОБА_20 перебували в інших кімнатах та вона залишилася одна в кімнаті з ОСОБА_21 який почав до неї чіплятися, на що вона сказала, що скаже про це Вадиму та почала кричати. Через деякий час повернувся ОСОБА_16 та вона йому розказала про те, що ОСОБА_21 чіплявся до неї. Після чого ОСОБА_21 зібрався їхати додому та ОСОБА_16 пішов його поважати; поясненнями свідка ОСОБА_12 , які він дав в суді першої інстанції, який пояснив що 01 січня 2016 року він перебував з ОСОБА_16 та його дівчиною у ОСОБА_17 де познайомилися з ОСОБА_18 . Вони поїхали в м. Дубляни до ОСОБА_14 додому, по дорозі потерпілий придбав горілку та закуску, яку вони розпивали вдома у Вадима, де також була присутня мати ОСОБА_15 . Через деякий час ОСОБА_16 вийшов з квартири з кимось порозмовляти, а він дивився у кімнаті телевізор та почув, що кричить ОСОБА_22 в іншій кімнаті, коли він зайшов то вона пояснила, що ОСОБА_21 почав до неї чіплятися, на що вона сказала, що скаже про це Вадиму та почала кричати. Через деякий час повернувся ОСОБА_16 та ОСОБА_22 йому розказала про те, що ОСОБА_21 чіплявся до неї. Після чого ОСОБА_21 зібрався їхати додому та ОСОБА_16 пішов його поважати; поясненнями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що 01 січня 2016 року перебував у себе вдома та після обіду до нього на подвір`я зайшов хлопець, який був побитий та якому було важко розмовляти. ОСОБА_23 завів свій автомобіль та доставив данного хлопця у лікарню до м. Львова для того, щоб йому надали допомогу; протоколом огляду місця події від 01 січня 2016 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється частина земельної ділянки (пасовища), яка розташована в межах м. Дубляни Жовківського району Львівської області, на відстані приблизно 300 м від вулиці Турчака у м. Дубляни, з північно-західної сторони. На вказаній частині земельної ділянки під час огляду виявлено один слід РБК, розміром приблизно 30*40 см, на відстані приблизно 220 м від електричної опори № 22. Вказваний слід РБК вилучено на тканину білого кольору. Далі під час огляду біля сліду РБК, виявлено пачку з-під сигарет «Бонд». Під час огляду, на відстані 2 м від виявленого сліду РБК, виявлено дві частини дерев`яного предмету, які вилучено та упаковано в апкет прозорого кольору; протоколом огляду від 01 січня 2016 року, відповідно до якого безпосереднім місцем огляду є службовий кабінет № 20 Жовківського відділення поліції Кам`янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, що розташований по вул. С. Бандери 13 у м. Жовква Львівської області. В кабінеті особа чоловічої статі, який назвався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , добровільно надав для огляду мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольоу, з ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 . На внутрішній стороні корпусу мобільного телефону біля акумуляторної батареї, наявні два відсіки для сім-карт мобільного оператора «Лайф» із номером НОМЕР_6 та мобільного оператора «Київстар» із номером НОМЕР_7 , паспорт громадянина України, виданий на ім.»я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Жовква Львівської області та гроші в сумі 150 гривень. Купюри номіналом, 100 грн., серії БУ № 8079786 (2005 року) та 50 грн., серії ЕА № 4089967 (2005 року); протоколом огляду від 01 січня 2016 року, з якого вбачається, що безпосереднім місцем огляду є службовий кабінет № 20 Жовківського відділення поліції Кам`янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, що розташований по вул. С. Бандери 13 у м. Жовква Львівської області. В кабінеті знаходиться особа чоловічої статі, який назвався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який добровільно надав для огляду куртку чорного кольору, в якій зі слів ОСОБА_9 був одітий 01 січня 2016 року під час спричинення йому тілесних ушкоджень та відкритим заволодінням у нього мобільним телефоном марки «Самсунг», грошима в сумі 500 грн. та 100 дол. США, та паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_9 ; висновком товарознавчої експертизи № 9/8 від 19 січня 2016 року, з якого вбачається, що ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону торгової марки «Самсунг» моделі «SM-J100H/DS», з урахуванням його експлуатаційного зносу та з умовою, що з моменту скоєння злочину до моменту представлення на дослідження його товарний стан не змінився, станом на 01.01.2016 року, становила 2 374,05 грн.; висновком експерта № 37/2016-ім від 26 січня 2016 року, з якого вбачається, що на основі даних судово-медичних досліджень речових доказів встановлено: кров громадянина ОСОБА_9 , 1985 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров громадянина ОСОБА_7 , 1998 року народження, відноситься до групи AB, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У слідах на відрізку тканини просоченого речовиною бурого кольору, вилученою з місця події (об`єкт № 1), на куртці (об`єкти 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19) - речі громадянина - на ОСОБА_9 , виявлена кров людини групи О ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, яка може походити, як від ОСОБА_10 , так і від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВО; висновком експерта № 12 від 04 січня 2016 року, з якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_9 , виявлено : рану, синець та садна на голові, крововиливи в білкову обох очей, садна на правій руці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 01 січня 2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості; висновком судово-психіатричного експерта № 99 від 24 лютого 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 на даний час психічним захворюванням не страждає, виявлено соціалізований розлад поведінки підліткового віку. Ступінь даної патології не досягає рівня психічного захворювання чи недоумства та не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 також психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

При цьому, судом вірно не взято до уваги твердження обвинувачення ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв грабіж, а лише підібрав речі, які випали у потерпілого та побив його через ревнощі, оскільки такі спростовуються об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Таким чином, аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, прийшов до обгрунтованого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною повністю, а відтак органом досудового слідства його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, та за ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки він своїми діями вчинив незаконне заволодіння паспортом шляхом відкритого викрадення.

Що стосується виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, обставин справи та даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення, перевиховання та попередження з його боку нових злочинів.

Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції враховуючи те, що останній на обліку в лікаря нарколога на «Д» обліку та на диспансерному обліку і психолога не перебуває, по місцю проживання характеризується негативно, не одружений, виховує малолітню дитину, обставини, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , та які судом не встановлено, прийшов до вірного переконання про необхідність обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за якими він судиться, оскільки останній, крім вищевказаного, скоїв злочин під час іспитового строку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтом у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необгрунтованими.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, а тому відмовляє обвинуваченому ОСОБА_7 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді