ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/260/19 Номер провадження 11-кп/814/679/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12.03.2019,
ВСТАНОВИЛА:
12.03.2019 Ленінським районним судом м. Полтава задоволено подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтава про застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє та підлягає умовно - достроковому звільненню, як особа, що відбула передбачену законом частину призначеного покарання на підставі ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» про умовно-дострове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд не врахував того, що ОСОБА_8 засуджений вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області на 3 роки 1 місяці позбавлення волі, що становить 1125 календарних днів. Тобто, дві третини строку покарання від призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 не відбуто. Станом на 12.03.2019, засуджений відбув 651 день позбавлення волі з 1125 днів призначеного судом покарання, що становить 57,87 %, що є меншим ніж дві третини строку покарання, призначеного судом.

Одночасно прокурор зазначає, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання своєю поведінкою і ставлення праці не довів своє виправлення.

А отже, застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України у виді умовно-дострового звільнення є незаконним та передчасним.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, міркування захисника про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання щодо ОСОБА_8 повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали судового провадження та особової справи, і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений за весь час відбування покарання довів своє виправлення, тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_8 засуджений 19.06.2017 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч.2, 71 ч.1 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

24.10.2017 Апеляційним судом Полтавської області ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 30.05.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

23.10.2018 Ленінським районним судом м. Полтави зараховано в строк покарання призначеного ОСОБА_8 вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19.06.2017, яким йому призначено покарання за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 71 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, який набрав законної сили 24.10.2017, строк попереднього ув`язнення за період з 21.06.2017 по 24.10.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно характеристики Полтавської виправної колонії (№ 64) засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.05.2017. За період перебування у УВП №23 м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 17.11.2017 міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має. Дoтpимуєтьcя норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що має два заохочення. По відношенню до персоналу установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу, до пpaцi та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з покладеними обов`язками та поставленими завданнями справляється. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", отримав робітничу спеціальність "електрозварник ручного зварювання" в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу "Правова просвіта" та "Підготовка до звільнення". Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе вірні висновки, не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки із іншими засудженими.

Вину у злочині за який засуджений визнає, розкаюється. Призначене судом покарання вважає справедливим. Прагне сумлінною поведінкою і ставленням до праці спокутувати свою провину. Будує позитивні плани на майбутнє. Після звільнення має намір проживати за адресою: БО "Світло надії" пров. Шевченка 5-А м. Полтава, Соціально-корисні зв`язки підтримує з сестрою шляхом телефонних розмов. Станом на 11.03.2019 відбута частина строку покарання засудженого становить більше 2/3 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 5.02.2020 ( а.с. 2).

Згідно ч.2 ст.81КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Доводи прокурора щодо звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 через невідбуття необхідної частини призначеного покарання вироком суду, суд правильно визнав такими, що ґрунтуються на неправильному (викривленому) розумінні положень закону.

Так, у розділі ХІ Кримінального Кодексу України «Призначення покарання» міститься стаття 72 , яка має назву «Правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення». Із змісту назви статті 72 КК можна зробити висновок , що мова йде про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

Частина п`ята статті 72 Кримінального кодексу України в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року була викладена в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення суду про залік досудового тримання під вартою.

В контексті зазначеного , виходячи із системного тлумачення положень ст.72 ч.5 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення засудженим злочинів та ч.4 ст.374 КПК України, слід наголосити на тому, що, не дивлячись на те, що попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа відбуває його ще до вироку у справі, проте фактично воно означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства і за характером обмежень, покладених на особу, прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання.

Тому логічним є рішення законодавця зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, і вважати, що особа вже відбула частину покарання.

Якщо зарахування попереднього ув`язнення здійснюється за допомогою співвідношення, вказаного у ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII, то відповідно в строк відбування покарання він зараховується також.

Неврахуванням цього строку в фактично відбутий строк покарання для визначення набуття формального права для застосування ст. 81 КК України, не відповідало б загальним засадам призначення покарання та порядку зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення.

Колегія суддів, зазначає, що неврахування цього строку суперечило б самій ідеології Закону та одному із основних завдань його прийняття, яким є сприяння відновленню прав і законних інтересів, засуджених до позбавлення волі, права яких були обмежені під час утримання під вартою .

Таким чином, при вирахуванні відбутої частини строку покарання для застосування положень статті 81 КК України (умовно-дострокове звільнення) правильно зараховано строк попереднього ув`язнення за правилами статті 72 ч.5 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Доводи прокурора, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення спростовуються тим, що останній працює, стягнень не має, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення, характеризується позитивно ДУ "Полтавська виправна колонія(№ 64)".

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку щодо звільнення засудженого ОСОБА_8 умовно дострокового.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12.03.2019 щодо ОСОБА_8 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4