Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/393/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року. м. Кропивницького

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000949за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з початковою загальною середньою освітою, учня 9-го класу КЗ «Пішанобрідське навчально-виховне об`єднання «загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», неодруженого, непрацюючого, не маючого інвалідності, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.4 ч.2 ст.76 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , не оскаржуючи кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок районного суду змінити, на підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання з передачею його під нагляд батьку ОСОБА_6 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 31.08.2018 року виповнилося лише 14 років. У скоєному він щиросердно розкаявся, про що свідчить повне визнання вини. Зазначає, що син добре навчається, зауважень щодо його поведінки в школі, громадських місцях не має, активно бере участь у житті села, а тому вважає, що ОСОБА_7 можливо звільнити від покарання на підставі ст..105 КК України.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винними за те, що він 06.02.2019 року близько 16:50 годин, перебував у торгівельному залі торгового центру «Велмарт», який належить ТОВ «Фудком», та розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Ю. Коваленка, 2-а. Знаходячись вказаному магазині, у неповнолітнього ОСОБА_7 виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету власної наживи, шляхом вільного доступу таємно викрав зі стелажу даного магазину зовнішній акумулятор «Роwеr Ваnk Gеlіus Рrо Ultra Еdge 10000 mАh», вартістю 432,72 грн., яку сховав під куртку, в яку був одягнений. В подальшому, неповнолітній ОСОБА_7 з указаним товаром пройшов повз касову зону торгового центру «Велмарт», умисно не пред`явив касиру товар та не вніс оплату за нього, попрямував до виходу з магазину, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений охоронцем магазину в той момент, коли пройшов касову зону, встановлену в приміщенні магазину. Тим самим, своїми умисними протиправними діями неповнолітнього ОСОБА_7 , у разі доведення злочину до кінця, міг спричинити ТОВ «Фудком» майнової шкоди на загальну суму 432,72 гривень.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які повністю підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора у кримінальному провадженні, який заперечив проти апеляційної скарги законного представника, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та відповідно кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується наведеними у вироку доказами, апелянтом не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги законного представника обвинуваченого про можливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання та передачею його під нагляд батька, то вони заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, у тому числі у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їх прохання.

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Статтею 3 Конвенції ООН Про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10( 2007) Комітету ООН з прав дитини « Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей правопорушників. На цьому наголошується й в п. 23.2 Рекомендації СМ /Rес ( 2008) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.
Зазначених вимог закону суд дотримався не в повній мірі.
Так, судом першої інстанції при ухвалені вироку щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , якого суд визнав винуватим за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України було призначено покарання, у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст.75,104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, навчається, неодружений, характерезується виключно позитивно, раніше ніяких правопорушень адміністративного характеру не скоював, проживає разом з батьками.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням положень ст.75, 76, 104 КК України.
Однак, судом першої інстанції не були прийняті до уваги вимоги ч. ч. 1 і 2 ст. 105 КК України, відповідно до яких неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один із перелічених в даній статті видів примусового заходу виховного характеру, в даному випадку передача неповнолітнього під нагляд батьків.
Під час апеляційного розгляду, батько неповнолітнього ОСОБА_7 запевнив суд, що має вплив на сина та зможе забезпечити належну поведінку сина в майбутньому.
З огляду на викладене, беручи до уваги дані про неповнолітнього, враховуючи обставини провадження, а також те, що ОСОБА_7 на теперішній час продовжує навчаться, дані про особу, характеристику за місцем навчання, дані про сім`ю, здатність забезпечити виховний влив на сина та постійний контроль за його поведінкою, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, його щире каяття, колегія суддів вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_7 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме - передача під нагляд батька строком на 1 рік.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду підлягає зміні у відповідності до ст. 413 КПК України в частині передання батьку під нагляд неповнолітнього обвинуваченого із визначенням тривалості строку заходів виховного характеру.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_6 задовольнити.
ВирокКіровського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2019 року призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.4 ч.2 ст.76 КК України.
Вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, та звільнити на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_6 строком на 1 рік.
В іншій частині вирок залишити без змін.
На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2