Справа № 4815/175/19
номер провадження 1-кп/558/186/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000337, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

сторони судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 приблизно о 16:00 годині 27 вересня 2019 року, перебуваючи у автомобілі марки «Ford Transit», що належить ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка є офіційним електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку, видану на ім`я ОСОБА_5 .

Крім цього, ОСОБА_3 приблизно о 16:00 годині 27 вересня 2019 року, перебуваючи у автомобілі марки «Ford Transit», що належить ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300 гривень, банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , звідки у подальшому за допомогою модуля АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться в м. Радивилів, по вул. О. Невського, буд. 10, Рівненької області, зняв та витратив на власний розсуд грошові кошти в загальній сумі 500 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Під час досудового розслідування кримінального провадження 30 вересня 2019 року, між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення.

Вказана угода надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Згідно угоди про примирення від 30 вересня 2019 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у скоєному; обвинувачений та потерпілий примирились між собою, потерпілий будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має; сторони за угодою погодили призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 гривень, а за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 680 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 сторони погодили визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши його у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити у затвердженні угоди…

За таких обставин, суд розглянув судове провадження відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої та середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони угоди підтвердили те, що не заперечують фактичних обставин події; укладення ними угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив те, що завдану шкоду йому було відшкодовано, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, наполягає на затвердженні угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_4 вважала, що укладення угоди про примирення відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є можливим затвердження такої угоди.

За таких обставин, суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою з`ясування добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.

Дослідивши зміст угоди, суд вважає, що її умови відповідають вимогам ст. 471 КПК України. Кримінальним правопорушенням надана правильна правова кваліфікація, за якою допускається укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирились. З огляду на особу обвинуваченого та взяті ним на себе за угодою зобов`язання, очевидної неможливості їх виконання не встановлено.

Судом встановлено, що сторони за угодою про примирення погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 185, 357 КК України.

Підстави для відмови в затвердженні наданої суду угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Цивільний позов не заявлено.

Судом встановлено, що процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000337, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Так, речовими доказами визнано банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 434,00 гривень, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , а тому такі речові докази слід залишити у його користуванні.

За таких обставин, угоду про примирення належить затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами за угодою про примирення покарання.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжний захід не застосовувався, клопотань про застосування запобіжного заходу сторони не заявляли, а тому підстав для застосування запобіжного заходу відносно нього на час до набрання вироком законної сили немає.

Керуючись ст.ст. 314, 392-395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, ст.ст. 12, 70, 185, 357 КК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 30 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000337, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 вересня 2019 року покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850,00 (Вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 680,00 (Шістсот вісімдесят) гривень;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850,00 (Вісімсот п`ятдесят) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 434,00 гривень, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у користуванні останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .