Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1464/18
провадження № 1-кп/632/151/19

17 вересня 2019 р.
Вирок

Іменем України

17 вересня 2019 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Єлизаветівка Лозівського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого оператором хлораторної установки КВ «Дніпро», в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 19 травня 2018 року близько тринадцятої години обвинувачений на належному йому транспортному засобі - автомобілі «ВАЗ - 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до приміщення складу, розташованого поблизу селища Троїцьке що у Первомайському районі Харківської області, який належить ОСОБА_4 на праві власності. Перебуваючи поблизу цього приміщення ОСОБА_5 займався пошуком металобрухту. Під час знаходження в зазначеному місці у обвинуваченого виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна - лому чорного металу, зі сховища.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, ОСОБА_5 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник до приміщення згаданого складу, де на стіні побачив дві металеві планки встановлені над віконними проємами, схожі на рельси. Шляхом демонтажу, з використанням фрагменту металевої труби, знайденої поблизу приміщення складу, останній вибив вказані металеві планки, загальною вагою 271 кг, та порізав їх на частини за допомогою спеціально пристосованої бензинової пили марки «SHTIL», після чого поклав їх до свого автомобілю та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, проте на дорозі був зупинений ОСОБА_4 , який в подальшому викликав поліцію.

Своїми злочинними діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 1355 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та показав, що він займається пошуком металобрухту з метою його подальшої здачі на відповідні пункти прийому. Вдень 19 травня 2018 року він на своєму автомобілі приїхав до приміщення складу, розташованого поблизу селища Троїцьке, де шукав металобрухт. Під час знаходження у зазначеному місці, т.я. склад не має огорожі, у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення лому чорного металу зі сховища. Реалізуючи свій умисел, діючи із корисливих мотивів, він зайшов у приміщення складу, де за допомогою металевої труби демонтував металеві перекриття, встановлені над віконними проємами, які за допомогою бензинової пили порізав на частини та завантажив у свій автомобіль. Завершивши усі заплановані дії поїхав з території складу, однак по дорозі був затриманий потерпілим.

У вчиненому злочині щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, доведена у повному обсязі, і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставинами, пом`якшуючими покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який кваліфікується як тяжкий злочин, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, що останній в силу ст. 89 КК України не судимий, на утриманні знаходиться малолітня дитина, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні до покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

При цьому, суд погоджується з висновками досудової доповіді органу пробації, оскільки органом пробації враховано в повному обсязі характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, середній ризик скоєння повторного кримінального правопорушення, а також погоджується з висновком органу пробації в частині можливості призначення покарання ОСОБА_5 без позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в сумі 1355 гривень та моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

При цьому потерпілий вказав, що матеріальна шкода складається з майнових збитків, яких він зазнав внаслідок пошкодження та викрадення належного йому майна обвинуваченим.

Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого він зазнав моральних страждань, відчував себе приниженим, що негативно позначилося на його самопочутті та стані здоров`я, був вимушений докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст.ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, цивільного позивача, дослідивши матеріали кримінального провадження та письмові докази, відповідно до ст. 61 КПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі приведених положень Закону, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого заподіяну майнову шкоду у повному обсязі у розмірі 1355 гривень, так як вона знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.
При вирішенні питання щодо стягнення з обвинуваченого заподіяної моральної шкоди суд вважає, що потерпілий, у зв`язку з викраденням майна, зазнав моральних страждань. Наведене свідчить про те, що обвинувачений завдав потерпілому моральної шкоди. ОСОБА_4 на довгий час був позбавлений звичайного для себе способу життя, так як на протязі певного часу був змушений виправляти негативні наслідки дій обвинуваченого, що обумовило додаткових як моральних, так і фінансових витрат, а також вимушений був неодноразово відвідувати слідчі органи при проведенні досудового розслідування, та приймати участь у розгляді справи в суді, що обумовило додаткових зусиль для організації свого способу життя.

При вирішенні питання про стягнення такої шкоди суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, матеріальне положення цивільного відповідача, та реальну можливість відшкодувати вищевказану моральну шкоду. У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд задовольняє вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Автомобіль «ВАЗ-2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , металошукач марки «GARRET», бензинова пила марки «STIHL», дві лопати, пластикову пляшку, пластмасову каністру, що належать на праві власності ОСОБА_5 , і чотири фрагменти металевих пластин, власником яких є ОСОБА_4 , було арештовано на підставі ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2018 року.

Судом встановлено, що зазначений автомобіль дійсно був засобом вчинення злочину. Однак при вирішенні питання щодо спеціальної конфіскації, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою обов`язковим є «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи» (рішення «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005). При цьому, ст.1 Протоколу № 1 Конвенції з захисту прав і основних свобод людини передбачає, що особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Найбільш важлива вимога полягає в тому, що втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законними та пропорційним. «Втручання вважається пропорційним, коли воно відповідає тяжкості правопорушення» і «не становить надмірний тягар для особи».

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, предметом якого є металобрухт, вартістю 1355 гривень. При цьому, предмет злочину було вилучено та повернуто власнику. Крім того, судом прийняте рішення про задоволення у повному обсязі цивільного позову потерпілого про відшкодування майнової та моральної шкоди. Таким чином, права потерпілого на відшкодування шкоди реалізовані та захищені. ОСОБА_5 проживає у сільській місцевості та продовжує працювати, автомобіль марки «ВАЗ», 1987 року випуску, використовує для забезпечення своєї життєдіяльності, у тому числі і для того, щоб дістатися місця роботи.

З урахуванням обставин справи, суд вважає, що застосування спеціальної конфіскації порушить наведені міжнародні норми, та є не співрозмірним втручанням у право власності ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, суд скасовує арешт та повертає автомобіль марки «ВАЗ-2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 .

Крім того, суд скасовує арешт, накладений на інше зазначене вище майно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.
Процесуальні витрати у справі стягнути з винної особи.
Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1355 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2018 року на: транспортний засіб -автомобіль марки «ВАЗ-2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , металошукач марки «GARRET», бензинову пилу марки «STIHL», дві лопати, пластикову пляшку, пластмасову каністру, які належать на праві власності ОСОБА_5 , чотири фрагменти металевих пластин, власником яких є ОСОБА_4 .

Автомобіль марки «ВАЗ-2108», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , металошукач марки «GARRET», дві лопати, пластикову пляшку, пластмасову каністру, які належать на праві власності ОСОБА_5 , повернути законному володільцю.

Бензинову пилу марки «STIHL», відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України,- конфіскувати; чотири фрагменти металевих пластин, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України,- повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністью.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1