Справа № 473/701/19
Номер провадження 1-в/473/194/2019

УХВАЛА
Іменем України

"10" жовтня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, засудженого 03 жовтня 2011 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

ВСТАНОВИВ:
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_5 був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2011 року за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 13-ти років позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2009 року по 19 січня 2012 року зараховано в строк відбуття основного покарання у співвідношенні та з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія -72».

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні просять клопотання засуджено про умовно-дострокове звільнення від відбуття призначеного судом покарання задовольнити.

Представник ДУ « Вознесенська ВК -72» в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Заслухавши представника ДУ « Вознесенська ВК -72», засудженого, захисника, а також враховуючи думку прокурора, який вважав, що клопотання задоволенню не підлягає, дослідивши матеріали особової справи, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2011 року за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 13-ти років позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2009 року по 19 січня 2012 року зараховано в строк відбуття основного покарання у співвідношенні та з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія -72». Початок строку відбування покарання 11.06.2009 року, кінець строку відбування покарання 03.11.2019 року, відбув більше 3/4 строку призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.06.2009 року. Під час тримання в СІЗО м.Миколаєва вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 10.02.2012 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 22.03.2012 року відбував покарання у СІЗО м.Миколаєва. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 23.04.2012 року відбував покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 27.11.2012 року відбував покарання у Вознесенській ВК№72 у Миколаївській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 11.07.2013 року відбував покарання у СІЗО м.Миколаєва. За період відбування покарання мав 1 стягнення, заохочень не мав.
З 07.08.2013 року відбував покарання у Вознесенській ВК№72 у Миколаївській області. За період відбування покарання мав 1 стягнення заохочень не мав.
З 24.02.2015 року відбував покарання у СІЗО м.Миколаєва. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 09.03.2016 року відбував покарання у СІЗО м.Миколаєва. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 15.04.2016 року відбував покарання у Вознесенській ВК 72 у Миколаївській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 21.07.2016 року відбував покарання у СІЗО м.Миколаєва. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував . Стягнень та заохочень не мав.
З 06.09.2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК№72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має.
Загалом за весь період відбування покарання характеризується посередньо, має 1 стягнення, яке погашене у встановленому порядку, заохочень не має.
ОСОБА_5 характеризується посередньо, згідно характеристики під контролем адміністрації установи дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. У майстерні установи не працевлаштований,бажання працювати не виявляє. У суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає. До робіт з благоустрою установи ставиться зневажливо, не усвідомлює їх необхідність. Веде пасивний, пристосовницький спосіб життя.
Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, то на теперішній час засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, не працює, за весь період відбування покарання не має жодного заохочення, не був жодного дня працевлаштований, участі у програмах диференцьованого виховного впливу не приймав, що свідчить про те, що він позитивних висновків для себе не зробив та не довів своє виправлення.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він довів своє виправлення, так як 07.09.2010 року він одружився, під час відбування покарання не мав жодного стягнення, має поганий стан здоров`я та його мати є особою похилого віку, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Інших критерії чиним законодавством для умовно дострокового звільнення не визначено.
Тому на підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України та п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1