КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/3506/19Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2740/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали сформованого контрольного провадження з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687, по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 04.11.2010 року за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- вироком Московського районного суду міста Харкова від 15.07.2013 за ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна; звільнений 02.12.2014 від відбування основного покарання ухвалою Апеляційного суду Харківської області на підставі Закону України «Про амністію»,
у вчинені злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115; ч.2 ст.209 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Сєверодонецьк Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживав за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 4 ст. 187; ч. 1 ст. 263; ч. 2 т. 289; ст. 290; ч. 3 ст. 262; ч. 3 ст. 28, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 06 жовтня 2019 року, з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_13 просять оскаржувану ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою ґрунтується лише на показаннях потерпілих, протоколах впізнання і результатах проведених експертизах, які отримані з порушенням вимог діючого КПК України та не є належними доказами у кримінальному провадженні. Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а продовження застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
В поданій апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_13 просить скасувати зазначену ухвалу суду, оскільки вона є необґрунтованою та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити нове рішення, яким обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_8 під вартою подано з порушенням вимог КПК України, без зазначення обставин на підтвердження не зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та за відсутності доведення неможливості забезпечення належної поведінки обвинуваченого при застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. За доводами апелянтів, посилання прокурора лише на тяжкість інкримінованих йому злочинів та покарання, яке йому може бути призначене, як підставу для існування ризику переховування обвинуваченого від суду не узгоджується з практикою ЄСПЛ, з якої вбачається, що зі сплином певного часу сама тільки тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для тривалого тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_14 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , посилається на те, що висновки суду на доведеність прокурором обґрунтованої підозри та існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого є надуманим і безпідставним. Вважає, що підозра ґрунтується виключно на результатах проведеного без ухвали слідчого судді обшуку від 11.04.2018, однак прямих доказів на її обґрунтування з моменту затримання обвинуваченого не здобуто, тобто обвинувачення ґрунтується виключно на недопустимих доказах.
За доводами апелянта, оцінюючи існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд не врахував міцність соціальних зв`язків ОСОБА_10 , а саме наявність на його утриманні дружини, трьох малолітніх дітей та батьків пенсійного віку. Крім цього, за час перебування у слідчому ізоляторі у ОСОБА_10 погіршився стан здоров`я та він потребує невідкладного лікування в медичній установі. Зазначає, що будучи обвинувачений в особливо тяжкому злочині по іншій кримінальній справі, не допустив порушення процесуальних обов`язків за обраним запобіжним заходом у виді підписки про невиїзд.
Звертає увагу на те, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_15 про взяття на поруки ОСОБА_10 .
За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржувану ухвалу, відмовити в задоволенні клопотання прокурора і обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистої поруки ОСОБА_15 Митрофорного протоієрея, настоятеля Парафії Святого Архистратига Михаїла Української Православної Церкви Київського Патріархату Київської Єпархії.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 та ухвалити нову, якою відмовити в задоволення клопотання прокурора.
Вважає, що прокурором не надано суду жодних доказів на підтвердження існування ризиків, не наведено обґрунтованих даних щодо неможливості забезпечення виконання ОСОБА_9 своїх процесуальних обов`язків без застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинувачених, які підтримали подані апеляційні скарги, пояснення прокурора та представника потерпілих, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів контрольного провадження, 25 квітня 2019 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115; ч.2 ст.209 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.2 ст.289; ст.290; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115 КК України та призначено підготовче судове засідання.

08 серпня 2019 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернулася із клопотанням про подовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 60 діб.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року клопотання прокурора задоволено, усім обвинуваченим продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 06 жовтня 2019 року.
Під час розгляду клопотання про продовженняОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яка вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання осіб винуватими чи невинуватими у вчиненні злочинів.

У своєму рішенні № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року Конституційний Суд України визнав, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду.
Суд першої інстанції під час судового провадження на підставі розумної оцінки сукупності доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до вчинення злочинів, підозра у яких їм повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо них обмежувальних заходів, з чим погоджується і колегія суддів.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особи обвинувачених, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення наведених прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на свободу.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, які характеризують особи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання апелянтів на порушення прокурором положень ч.1 ст.199 КПК України, дійсно мають місце, оскільки прокурор дійсно звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу пізніше ніж за 5 днів до його закінчення. Проте, на переконання суду, згадане порушення не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що може тягнути за собою скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115; ч.2 ст.209 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257; ч.4 ст.187; ч.1 ст.263; ч.2 ст.289; ст.290; ч.3 ст.262; ч.3 ст.28, п.6 ч.2 ст.115 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 06 жовтня 2019 року з утриманням їх в ДУ «Київський слідчий ізолятор», залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4