Постанова
іменем України
25 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 489/4844/18
провадження № 51 3429км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001299

за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області

від 26 січня 2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК

та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців.

Згідно з вироком 30 березня 2018 року близько 14 годин 00 хвилин ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні кафе «Танака», яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61«в», діючи повторно, таємно викрав із внутрішньої кишені куртки, належної потерпілому ОСОБА_9 , гаманець, спричинивши потерпілому майнову шкоду на суму 10 000 грн.
Вироком Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вимоги та узгоджені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник ставить питання про зміну вироку апеляційного суду

у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність

та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Захисник зазначає, що судове засідання в апеляційному суді проведено за відсутності перекладача. Вказує про відсутність достатніх доказів для засудження ОСОБА_7 , чим обґрунтовує свою позицію щодо суворості призначеного покарання. Наголошує

на необхідності зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 травня 2018 року по 22 січня 2019 року на підставі

ч. 5 ст. 72 КК із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги касаційної скарги. Прокурор заперечив проти задоволення вимог касаційної скарги, зазначив при цьому, що доводи про здійснення провадження в апеляційному суді за відсутності перекладача не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами цього кримінального провадження. Прокурор також зауважив, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року не є предметом цього касаційного провадження, зазначеним судовим рішенням зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 травня 2018 року по 22 січня 2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких

не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 3 ст. 29 КПК суд забезпечує учасникам кримінального провадження,

які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
(пп. «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, має право одержувати безоплатну допомогу перекладача.

У разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань

або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача), про що зазначено

у ч. 1 ст. 68 КПК
В суді апеляційної інстанції вказаних вимог було дотримано. У судових засіданнях

19 березня та 11 квітня 2019 року брав участь перекладач ОСОБА_10 , послугами якого користувався засуджений ОСОБА_7 .
Твердження захисника про проведення судового засідання за відсутності перекладача є безпідставними і не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), а саме у таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, й у касаційній скарзі не оспорюється.
Доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,

так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначені ОСОБА_7 покарання суд апеляційної інстанції врахував обставини вчиненого злочину, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, який раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, в тому числі і тяжких, судимість за які не знята та не погашена

у встановленому законом порядку, вчинив новий корисливий злочин. Крім того, апеляційним судом зважено те, що засуджений, ухиляючись від відбування покарання, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року перебував у розшуку з 03 березня 2017 року по 07 травня 2018 року. Враховано обставини, що пом`якшують покарання, зокрема ті, на які у касаційній скарзі вказує захисник, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про м`якість призначеного покарання та призначив ОСОБА_7 покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі строком на 2 роки
Як визначено у ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку,

але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
В ході розгляду в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника до матеріалів кримінального провадження додано копію вироку Центрального районного суду

м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано покарання за попереднім вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців.
Встановивши вказану обставину, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку

про відсутність процесуальної можливості визначити остаточне покарання

за сукупністю вироків за правилами, визначеними в ч.1 ст. 71 КК.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1 - 3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення попереднього вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку

в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, згідно з правилами, передбаченими в ст. 72 КК.
При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 , вчинено

30 березня 2018 року, тобто до ухвалення відносно нього вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, тому апеляційний суд правильно призначив покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК за своїм видом та розміром

є пропорційним і співмірним вчиненому та його наслідкам, а також необхідним

і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 370, 419 КПК
У той же час, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року вирішене питання про зарахування засудженому ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII). Зазначений вирок не скасований, підлягає виконанню, зокрема в частині, де вирішене питання про зарахування засудженому ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) у період з 16 травня 2018 року по 22 січня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, яким засудженому призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, не змінює і не скасовує в цій частині вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року.
В касаційній скарзі не йдеться про існування будь-яких сумнівів і протирічь під час виконання зазначених вироків, питання про усунення яких, за умови їх виникнення, може бути вирішене в порядку, передбаченому статтями 537, 539 КПК.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були

би безумовними підставами для зміни судового рішення, колегія суддів не встановила, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3