Справа № 336/534/19
Провадження № 1-кп/336/370/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25липня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.02.2009 вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 3 роки;

- 31.05.2010 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 03.02.2011 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 70 ч. 4, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі (звільнився умовно-достроково 29.12.2012 року);

- 05.07.2013 вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.08.2013 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 19.12.2013 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 70 ч.ч. 1, 4 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна (звільнився умовно-достроково 07.10.2016 року, невідбутий строк покарання: 1 рік 1 місяць 3 дні)

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена, у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову скоїв кримінальне правопорушення, за наступних обставин:

10.12.2018 року приблизно о 16-00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля магазину «Хуторок», який розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Алейна, 74, під приводом здійснити телефонний дзвінок, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 , заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy» моделі SM-J250FZKDSEK в корпусі чорного кольору, ринкова вартість якого з урахуванням зносу станом на 10.12.2018 року відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 24 експерта ОСОБА_7 , який діє на підставі свідоцтва № 1847 виданого 25.11.2016 року рішення ЦЕКК при Міністерстві юстиції України, складає 2 625, 00 грн., після чого зник з місця пригоди та в подальшому розпорядився вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2 625, 00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив його суворо не карати, дати могжливість пройти курс лікування від алкоголізму, в скоєнні злочину розкаюється, добровідьно відшкодував потерпілому 500 грн., про що доказів суду не надав.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява останнього за змістом якої він просить суд розглядати справу без його участі, покарання призначити на розсуд суду, цивільний позов ним не заявлено.

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимого, не працевлаштованого, на обліку у психіатричному диспансері не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у наркологічному диспансері з 02.09.2009 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю; синдром залежності, за місцем проживання характеризується негативно.

Враховує дані досудової доповіді, складеної представником персоналу Шевченківського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області від 12.03.2019 року, відповідно до якої, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства може становити високу небезпеку для суспільства та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку вказаної особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд не встановив.

Суд, приймаючи до уваги вищенаведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 статтю 75 Кримінального кодексу України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно із правилами статей 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1