Справа № 393/122/19

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року смт.Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новгородка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2019р. за №0000017, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рибчине, Новгородківського району, Кіровоградської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, на утриманні осіб не має, учень ПТУ №36 смт.Новгородка, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 разом з іншими особами проживали у кімнаті АДРЕСА_2 .

01.02.2019р. ОСОБА_3 і ОСОБА_7 перебували в кімнаті вдвох. Того ж дня, зранку, точного часу не встановлено, у обвинуваченого, який знав пін-код до банківської карти ''ПриватБанку'' № НОМЕР_1 , якою користувався ОСОБА_7 , та знав, що на рахунку можуть бути грошові кошти, виник умисел на таємне викрадення банківської карти та подальшого зняття готівкових коштів. Після чого, ОСОБА_3 , діючи умисно, в час коли ОСОБА_7 не бачив його дій, шляхом вільного доступу таємно викрав вказану банківську карту ''ПриватБанк'', з якої в подальшому зняв готівкові кошти на загальну суму 490 грн. За 4 операції по зняттю грошових коштів, що відповідно до довідки про видачу готівкових коштів від 13.02.2019р., а саме:

- 01.02.2019р. об 08 год. 42 хв. 400 грн. в банкоматі відділення банку по вул. Центральна 1 в смт.Новгородка Кіровоградської області;

- 01.02.2019р. об 09 год. 27 хв. 50 грн. в банкоматі BRANCH 10010-089 NOVGORODKA;

- 01.02.2019р. об 09 год. 28 хв. 20 грн. в банкоматі BRANCH 10010-089 NOVGORODKA;

- 01.02.2019р. об 09 год. 33 хв. 20 грн. в банкоматі BRANCH 10010-089 NOVGORODKA.

Викраденими коштами обвинувачений розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 490 грн.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю. Суду надав покази, що він навчається у ПТУ №36 в смт.Новгородка та проживає в одній кімнаті разом із потерпілим. Останній у нього викрав взуття та мобільний телефон і на неодноразові прохання повернути кошти за викрадене не реагував. Тому, він, знаючи, що прийде стипендія забрав у потерпілого банківську карту і зняв з неї кошти. Після цього, він сказав потерпілому, що в нього зняв кошти. У скоєному щиро розкаюється.

Вина неповнолітнього обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину також доведена в судовому засіданні показами свідків та безпосередньо дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду надала покази, що обвинувачений її син. Про дану подію (крадіжку) вона дізналася від класного керівника сина. Після цього до них додому приїжджав дільничний інспектор поліції та працівник служби у справах дітей. Вказала, що її син - ОСОБА_3 забезпечений усима необхідними речами. Зазначила, що подібних ситуацій у сина ніколи не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду надала покази, що обвинувачений та потерпілий навчаються в ПТУ №36, що в смт.Новгородка, та проживають разом в одній кімнаті. Потерпілий у 2019р., коли саме не пам`ятає, повідомив, що в нього викрали банківську карту і зняли кошти. Потерпілий сказав, що підозрює у вчиненному - ОСОБА_3 . Потім, вони пішли до ПриватБанку і з`ясували, що кошти з банківської карти потерпілого зняв обвинувачений.

Витягом з Єдиного реєстру досудових рослідувань за №0000017, в якому викладені обставини кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.02.2019р., згідно якого ОСОБА_7 повідомив, що в період часу з 09 год. 30 хв. 31.01.2019р. по 07 год. 30 хв. 01.02.2019р. невідома особа, шляхом вільного доступу таємно викрала його банківську карту ''ПриватБанк'', з якої 31.01.2019р. викрала грошові кошти в сумі 490 грн.

Протоколом огляду місця події від 01.02.2019р. з фототаблицею. Оглядом місця події є приміщення гуртожитку, що в АДРЕСА_3 .

Заявою ОСОБА_7 від 13.02.2019р., згідно якої він просить долучити до кримінального провадження роздруківку по картці/рахунку № НОМЕР_2 за 01.02.2019р.

Копією довідки про видачу готівкових коштів по рахунку № НОМЕР_2 за 01.02.2019р.

Копіями чеків про зняття коштів.

Копією довідки АТ КБ ''ПРИВАТБАНК'' про зняття коштів з карткового рахунку № НОМЕР_2 в сумі 490 грн.

Протоколом огляду предметів від 13.02.2019р.

Копією виписки по банківській картці потерпілого за період 01.02.2019р. 13.02.2019р.

Дослідженні судом матеріали кримінального провадження є допустимими доказами по справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема по справах ''Ірландія проти Сполученого Королівства'' від 18.01.1978 року, ''Коробов проти України'' від 21.10.2011року вказано, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини ''поза розумним сумнівом'', така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії неповнолітнього обвинуваченого правильно кваліфіковані відповідно до обвинувального акту по ч.1 ст.185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вина обвинуваченого у вчинені даного кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні ''поза розумним сумнівом'' та випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).
Відповідно до ч.3 ст.497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

В судовому засіданні 01.11.2019р. прокурор заявив клопотання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання на підставі ч.1 ст.105 КК України, застосувавши до останнього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Неповнолітній обвинувачений, законний представник та захисник-адвокат підтримали вказане клопотання прокурора та просили суд його задовольнити.

Згідно ч.2 ст.105 КК України одним із примусових заходів є застереження.

Судом встановлено, що обвинувачений скоїв середньої тяжкості кримінальне правопорушення. Щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, раніше не судимий, є неповнолітнім, добровільно відшкодував завдані збитки. За місцем навчання характеризується посередньо, а за місцем проживання позитивно. На обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не значиться.

В письмовій заяві від 13.02.2019р. потерпілий просить суворо не карати обвинуваченого, так як він відшкодував завданні збитки і претензій до нього не має.

В інформаційному листі ВССУ від 16 січня 2017р. ''Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх'' роз`яснено, що, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи обставини справи, а також те, що обвинувачений скоїв середньої тяжкості кримінальне правопорушення, щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, раніше не судимий, є неповнолітнім, добровільно відшкодував завдані збитки, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 можливо звільнити від покарання на підставі ч.1 ст.105 КК України, застосувавши до останнього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.105 КК України, ст.ст. 366-368, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.1 ч.2 ст.105 КК України, у виді застереження

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Новгородківський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_9