ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/749/19 Справа № 202/1400/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001281 від 06.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ст. 356, ч. 4 ст. 197-1, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001281 задоволено. Накладено арешт, а саме тимчасове позбавлення права відчуження, розпорядження та користування недобудованим будинком по АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0126; земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0127, з забороною укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт на вказаному об`єкті нерухомого майна та земельних ділянках.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те, що предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні, є земельна ділянка та недобудована будівля, наявні достатні підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого. Вважав, що клопотання є законним, таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та, на даній стадії досудового розслідування, підлягає задоволенню, а тому з метою збереження речових доказів, недопущення зникнення, втрати чи настання інших несприятливих наслідків в кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на нерухоме майно.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, яка їх подали.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є незаконною та необґрунтованою. Слідчим також не доведено необхідність накладення арешту на майно та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Зазначає, що вказане кримінальне провадження відкрито ще у 2013 році, однак на даний час підозра нікому не оголошена.
Крім того, посилаючись на хронологію подій, пов`язаних зі спірним нерухомим майном, вважає, що слідчий суддя допустив однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, який явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна ОСОБА_12 , які гарантовані законом, та завданням цього кримінального провадження.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_12 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Зазначає, що оскаржувана ухвала винесена із порушенням норм КПК України, а висновки викладені у ній зроблені поверхнево та на підставі припущень, які не підтверджені доказами. Звертає увагу, що процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні, чого в даному випадку дотримано не було. Вважає, що згідно з судовою практикою, слідчий суддя не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.
Вказує, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на майно, не вказано мету такого арешту, не доведено наявність ризиків, що зазначене майно може бути не збережене як речовий доказ. Також зазначає, що до клопотання не надано правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно, що також свідчить про невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України. Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визнання земельних ділянок речовими доказами, а тому відсутні підстави для накладення арешту на них.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вказує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог процесуального закону, зокрема ст.ст. 170-172 КПК України, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду обставинам кримінального провадження, маніпуляціями з майном органів місцевого самоврядування та захват власності громадян. Слідчий суддя не врахував незаконності зміни адреси недобудованого будинку Дніпровською міською радою, неможливість перебування вказаного майна на балансі комунальних підприємств ради та наявність шкоди завданої цими діями саме ОСОБА_12 .
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні адвокати, які діють в інтересах ОСОБА_12 підтримали свої апеляційні скарги та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Прокурор та представник потерпілого заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційних скарг адвокатів, які діють в інтересах ОСОБА_12 про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею належним чином не виконані.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001281 від 06.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ст. 356, ч. 4 ст. 197-1, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про визнання речовим доказам від 25 квітня 2019 року, недобудований будинок по АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126, а також на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:422:0126 та :02:422:0127, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001281.
Колегія суддів, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що дане нерухоме майно має суттєве значення для з`ясування обставин скоєного злочину особами, злочинні дії яких направлені на незаконні операції з даною нерухомістю та існують ризики можливості подальшого відчуження вказаного нерухомого майна на користь третіх осіб, з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також з метою проведення повного, об`єктивного та не упередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, а також оскільки дане майно є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій та є доказом злочину, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на нерухоме майно, а доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його знищення, розтрати, приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо, у зв`язку з чим не застосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
З урахуванням наведеного, є підстави обґрунтовано вважати, що вищевказане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу.
Що стосується посилань апеляційних скарг на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, та вважає, що вони є особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Разом з тим, суд першої інстанції накладаючи арешт, а саме тимчасове позбавлення права відчуження, розпорядження та користування вищевказаним нерухомим майном, не врахував, що саме таке накладення арешту на майно, буде явно порушувати справедливий баланс між інтересами власника майна ОСОБА_12 , які гарантовані законом, та завданням цього кримінального провадження.
Крім того, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні, чого в даному випадку дотримано не було.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, з мотивів викладених апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001281 від 06.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1, ст. 356, ч. 4 ст. 197-1, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт, а саме позбавлення права відчуження, недобудованого будинку по АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); земельної ділянки з кадастровим номером :02:422:0126; земельної ділянки з кадастровим номером :02:422:0127.
У задоволенні решти вимог клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4