Провадження по справі № 1-кп/522/2002/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001881 від 16.04.2019 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молдованин, громадянин України, уродженця республіки Молдова Унгенського р-ну, с. Костолєн, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше судимий:

-19.05.2008 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 185, ст. 304 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання на строк 2 роки;

-03.09.2008 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України постановою Котовського районного суду Одеської області направлений до психіатричної лікарні з посиленим спостереженням;

-30.01.2012 року за ч. 1 ст. 309 КК України постановою Котовського районного суду Одеської області кримінальна справа зупинена на підставі ст. 416-421 КПК України;

-16.03.2012 року Суворівським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України засуджений до примусових заходів медичного характеру;

-22.11.2012 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

-01.06.2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограду за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.5 ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки З місяці;

-01.06.2016 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185. 4.5 ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001881 від 16.04.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме, що останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше неодноразово судимий.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризики, наведені прокурором, не доведені.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІУ від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»),

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріатах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений не працевлаштований, не одружений, без визначеного місця проживання, неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів свідчать про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках вказаного кримінального провадження необхідно продовжити.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 314-316, 291, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 18.11.2019 року.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 19.09.2019

року.

Ухвала суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
19.09.2019