пр. № 1-кс/759/5143/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції Національної поліції ГУ у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , про арешт майна, поданого в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004254 від 12.06.2019 року, за ознакою вчинення злочину, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Святошинського УП НПГУ у м. Києві ОСОБА_2 , звернувся до суду із клопотанням, за змістом якого просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СВ Святошинського УП НПГУ у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0004254, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань12.06.2019 року, за ознакою вчинення злочину, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України.
Слідчий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.
Відповідно до частини 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за неявки слідчого та прокурора, оскільки неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно зі статтею 171 Кримінального процесуального кодексу України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з частиною 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приписами частини 2 статті 168 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до частини 2 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З клопотання вбачається, що 12.06.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, буд. 19, ТСЦ № 8041 було виявлено та вилучено транспортний засіб «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 , який подальшому було віддано власнику на відповідальне зберігання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Однак, слідчим до матеріалів клопотання не долучено документів які підтверджують зареєстроване право власності на транспортний засіб «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 , тобто відсутні данні про власника транспортного засобу.
Крім того, слідчим долучено до матеріалів клопотання фотокопію першої сторінки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фотокопія другої сторінки (звороту) відсутня.

Частиною 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя, приходить до висновку, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, відтак, відповідно до частини 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись статтями 167-168, 170-173, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського управління поліції Національної поліції ГУ у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , про арешт майна, поданого в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004254 від 12.06.2019 року, за ознакою вчинення злочину, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України, повернути слідчому та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1