Справа № 404/5600/19
Номер провадження 1-кс/404/3464/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника володільця майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0005983, з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на майно, що було тимчасово вилучено 03.08.2019 року в приміщенні будинку «Національної лотереї» в м. Кропивницькому по вул. Полтавська, на території «Полтавського ринку», навпроти будинку №81 під час проведення обшуку в порядку ч.3 ст. ст.233 КПК України до постановлення ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

В обґрунтування клопотання зазначає, що існує потреба у накладенні арешту на майно для збереження речових доказів, оскільки вилучені 03.08.2019 року: 9 системних блоків, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, здобуті внаслідок корупційних кримінально-карних дій та містять відомості, що можуть бути використані при доказуванні в суді.

Слідчий з прокурором в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися.

Представник заявленого володільця майна - адвокат ОСОБА_3 заперечив проти заявлених вимог, оскільки не існує потреб у застосуванні такого заходу забезпечення.

03.08.2019 року, в приміщенні будинку «Національної лотереї» в м. Кропивницькому по вул. Полтавська, на території «Полтавського ринку», навпроти будинку №81 при проведенні обшуку виявили та вилучили: 8 системних блоків, що були приєднані до ігрових місць та 1 системний блок, що був приєднаний до робочого місця адміністратора ОСОБА_6 , перелік яких міститься в протоколі зазначеної слідчої дії (а.к.19-23).

Тимчасово вилучене майно слідчий оглянув, а постановою від 05.08.2019 року визнав їх речовим доказом (а.к.26-28).

При цьому слідчий надав достатньо відомостей зафіксованих у: протоколі допиту свідків,письмових поясненнях, протоколі обшуку, на підставі яких можна стверджувати про обґрунтованість підозри вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. З ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч.3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з тих підстав, що воно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Майно, визнане речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний» тягар для особи.

Держава гарантує право громадян на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в майнові права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Тимчасове обмеження конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема як порушення права особи на захист. Докази, передбачені цією статтею повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду (ч. 4 ст. 87 КПК).

Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду (ч.2 ст. 168 КПК України).

Разом з цим, обшук був проведений 03.08.2019 року до надання дозволу на проведення такого обшуку відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Стороною обвинувачення обґрунтовано доведено, що тимчасово вилучене майно під час проведеного обшуку від 03.08.2019 року можуть зберігати на собі сліди злочину. За таких умов, слідчий обґрунтовано вважає про необхідність забезпечення проведення експертиз. Предметом спеціальних досліджень може стати все без виключення тимчасово вилучене майно. У протилежному випадку існує ризик втрати речових доказів, а відтак необхідно забезпечити у незмінному стані збереження речового доказу, та подальшого безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз, а також безпосереднього дослідження доказів у суді.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Накласти арешт на 9 системних блоків, вилучених в ході обшуку приміщення «Національної лотереї» за адресою: АДРЕСА_1 , позбавивши можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином, але без позбавлення права користуватися вказаним майно.

Слідчому Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчений строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1