Справа № 405/7071/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000099 від 15.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, проарешт майна,

ВСТАНОВИВ:
слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 22.09.2019 під час проведення затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000099 від 15.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України.
Встановлено, що приблизно 13 вересня 2019 року, точна дата та час слідством не встановлені, ОСОБА_5 маючи умисел на вербування та переміщення молодих дівчат привабливої зовнішності до м. Москва Російської Федерації, з метою їх сексуальної експлуатації, за допомогою програми миттєвого обміну повідомленнями і розмовами «Viber» зателефонувала ОСОБА_7 , яка шукала собі роботу та запропонувала їй допомогти з працевлаштуванням в Російській Федерації та стала вести з нею розмову. Крім того довідалась, що внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних її матеріальним становищем, відсутністю постійного та достатньо оплачуваного місця роботи, усвідомлюючи цю обставину і умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях, запропонувала ОСОБА_7 роботу повією у Російській Федерації. З метою продовження вербування для зайняття проституцією стала переконувати її, що зайняття проституцією коштує 80 доларів США в час і що це безпечно та конфіденційно. В подальшому, після проведеної роботи направленої на вербування для зайняття проституцією в Російській Федерації, ОСОБА_5 отримала згоду ОСОБА_7 на виїзд до м. Москва Російської Федерації для зайняття проституцією.
У подальшому, 16.09.2019 в телефонній розмові запропонувала ОСОБА_7 зібрати необхідні речі для поїздки 21.09.2019 до м. Москва Російської Федерації, при цьому повідомила, щоб та приїхала до м. Києва, де вона її буде чекати, а грошові кошти на квиток поверне при зустрічі. 21.09.2019 ОСОБА_7 придбала квиток на автобус сполученням «Кропивницький-Київ» з датою і часом відправлення 21.09.2019 о 14 год. з м. Кропивницький. Вказаної дати та часу ОСОБА_7 вирушила автобусом «Mersedes» д.н.з. НОМЕР_1 до м. Києва, куди прибула 21.09.2019 о 18 год. 23 хв., де її зустріла ОСОБА_5 та в ході особистої зустрічі, обіцяючи високу заробітну плату, гарні умови праці та інші матеріальні блага, переконала її у вигідності виїзду за кордон для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, а також поставила її у матеріальну залежність за оплату квитка на проїзд. Таким чином, ОСОБА_5 перемістила ОСОБА_7 до м. Києва, звідки мала наміри вивезти, тобто перемітити її до м. Москва Російської Федерації.
На виконання свого злочинного умислу 21.09.2019 ОСОБА_5 на автомобілі «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який не був обізнаний в протиправній діяльності ОСОБА_5 , через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Бачівськ», який розташований за адресою: Сумська область, Глухівський район автодорога М-02 «Кіпті Глухів КПП «Бачівськ» 242 км + 516 м, у передбачений законом порядок, пройшли прикордонну перевірку, чим здійснила переміщення ОСОБА_7 за межі кордону України.
22.09.2019 року в порядку ст.208 КПК України на міжнародному автомобільному пункті пропуску «Бачівськ», який розташований за адресою: Сумська область, Глухівський район автодорога М-02 «Кіпті Глухів КПП «Бачівськ» 242 км + 516 м, тобто під час перетину кордону України з Російською Федерацією, затримано ОСОБА_5 , в ході особистого обшуку якої було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung J5» та закордонний паспорт та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 .
Слідчий в клопотанні зазначає, що в ході досудового слідства існує необхідність для додаткового огляду з залученням спеціаліста оглянути вміст вилученого у ОСОБА_5 мобільного телефону «Samsung J5» на наявність контактів з якими ОСОБА_5 в ході своєї злочинної діяльності підтримувала зв`язки, спілкувалася на тему вчинення протиправних діянь в соціальних мережах «Instagram», «Fecabook», «Telegram», смс повідомленнях чи будь яких інших мобільних програм.
Враховуючи, що вищеперераховане являється речовим доказом в даному кримінальному провадженні, з метою запобігання на даний час його використовувати, відчужувати та розпоряджатись вказаним майном, а також для унеможливлення з метою уникнення кримінальної відповідальності використовуючи закордонний паспорт та паспорт громадянина України нового зразка виїхати за межі України.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник, думку якого підтримала підозрювана, заперечив щодо накладення арешту та вилучене майно.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані стороною кримінального провадження матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000099 від 15.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, за вищевказаними обставинами (витяг з ЄРДР від 15.05.2019 а.п. 3).
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.п. 1,4 ч. 2 ст. 167 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або ) зберегли його сліди; що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном,щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову,можливої конфіскації, тощо.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення,відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Встановлено, що 22.09.2019 року, в порядку ст.208 КПК України, на міжнародному автомобільному пункті пропуску «Бачівськ», який розташований за адресою: Сумська область, Глухівський район автодорога М-02 «Кіпті Глухів КПП «Бачівськ» 242 км + 516 м, тобто під час перетину кордону України з Російською Федерацією, затримано ОСОБА_5 , в ході особистого обшуку якої було виявлено: мобільний телефон «Samsung J5» та закордонний паспорт та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 .

В ході досудового слідства виникла необхідність для додаткового огляду з залученням спеціаліста оглянути вміст даного мобільного телефону «Samsung J5» на наявність контактів з якими ОСОБА_5 в ході своєї злочинної діяльності підтримувала зв`язки, спілкувалася на тему вчинення протиправних діянь в соціальних мережах «Instagram», «Fecabook», «Telegram», смс повідомленнях чи будь яких інших мобільних програм.

Слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому в цій частині клопотання підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, а накладення арешту є необхідним для його збереження.

У урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначений в клопотанні паспорт, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений перелік документів, які дозволяють вільне пересування громадян за винятком обмежень, які встановлені законом.

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно в цій частині, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на закордонний паспорт серії НОМЕР_3 та паспорт громадянина України нового зразка № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000099 від 15.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 22.09.2019, а саме на: мобільний телефон «Samsung J5», модель: SM-J510FN/DS, FCC ID: A3LSMJ510FN, SSN: J510FN/DSGSMH, IMEI: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , S/N: НОМЕР_7 , в якому знаходяться сім-картки мобільного оператора «Білайн» з № НОМЕР_8 та мобільного оператора «Лайф» з № НОМЕР_9 .
Заборонити ОСОБА_5 використовувати та розпоряджатися вказаним майном.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9