Справа №: 272/649/19
Провадження № 1-кп/272/160/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка кримінальне провадження № 0000136 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ступаківка, Ічнянського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого,

за ч.2 ст. 125 КК України
встановив :

19 квітня 2019 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_5 знаходився в приміщенні веранди житлового будинку ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , де у нього на грунті особистих неприязних відносин виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , у вищевказаному місці, день та час, наніс один удар правою ногою в ділянку спини неповнолітнього ОСОБА_7 , який не втримався на ногах та похилившись. вдарився голою об цегельну стіну. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: садна та синця лівої скроневої ділянки, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та пояснив, що 19 квітня 2019 року в пізню пору доби він знаходився в будинку своєї матері ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , де фактично проживаває, хоч і не зареєстрований. Потерпілому ОСОБА_7 , який є його племінником, вказав на його речі, які знаходились в неналежному місці за холодильником. Коли потерпілий нахилився, то він його штовхнув ногою в спину, після чого ОСОБА_7 впав, вдарившись головою об стіну. Він погоджується, що тілесні ушкодження, що зазначені в обвинувальному акті, виникли у потерпілого саме від його дій.
Законний представник потерпілого ОСОБА_4 очевидцем подій не була, але возила сина на обстеження та лікування, підтвердивши наявні тілесні ушкодження. Вона охарактеризувала обвинуваченого з негативної сторони, якого дитина побоюється оскільки він неодноразово погрожував її синові. Обвинувачений не відшкодував їй будь-яких витрат.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам провадження і ніким із сторін не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, поясненнями законного представника потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого.
При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, дослідження доказів щодо яких визнано судом недоцільним, переконався у відсутності сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм те, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджені доказами що знаходяться у справі, та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини справи доведеними.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, і вважає його вину доведеною повністю.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 передбачених ст. 67 КК України не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 передбачених ст. 66 КК України - є його щире каяття .
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, відомості про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Крім того судом враховується позиція законного представника потерпілого. З врахуванням наведеного суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 реальної міри покарання в вигляді арешту, ближче до найнижчої його межі.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд вважає за можливе не обирати.
На підставі наведеного і керуючись ст..ст. 349, 368, 370, 373-374, 376, 392- 395 КПК України суд,-
ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 за ст. 125 ч.2 КК України визнати винним та призначити йому покарання в вигляді арешту строком на один місяць і десять днів.
Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, крім апеляційного оскарження з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1