Справа № 502/371/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001123 від 10.12.2016 року відносно обвинуваченої,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кілія Кілійського району Одеської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, тимчасово не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:
- 29.06.2011 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на 2 роки;
- 21.06.2012 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17.08.2016 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на 2 роки;
- 22.12.2016 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та за ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
09.12.2016 року в вечірній час, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 направилась до ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Але так, як господарів будинку не було вдома, у ОСОБА_4 виник раптовий намір на таємну крадіжку чужого майна з зазначеного будинку з корисливих мотивів, пересвідчившись, що її дії будуть непомічені ОСОБА_4 підійшла до вікна будинку, дістала стамеску, яка була при ній та за її допомогою віджала вікно та проникла в приміщення будинку.
Знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_4 таємно викрала телевізор марки «SONY» вартістю 6000, 00 (шість тисяч) гривень, цифровий фотоапарат марки «OLYMPUS M 700» вартістю 500, 00 (п`ятсот) гривень, цифровий фотоапарат марки «NIKON» вартістю 500, 00 (п`ятсот) гривень та жіночу біжутерію, яка не становить матеріальної цінності для потерпілого. Далі, ОСОБА_4 з вищевказаним викраденим майном з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 7000, 00 (сім тисяч) гривень.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, вчиненою повторно.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнала повністю та у скоєному щиросердо розкаялась, підтвердивши суду, що вона дійсно скоїла цей злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які нею не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явися, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.
Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції. При цьому обвинуваченій роз`яснено, що в подальшому вона не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового розгляду, відповідно до ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та підтверджуються поясненнями обвинуваченої.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
З врахуванням встановленого суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 дійсно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, а тому повинна нести відповідальність за ст. 185 ч. 3 КК України, тобто дії обвинуваченої кваліфіковані вірно.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує:
- наявність обставин, які у відповідності до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;
- наявність обставин, які обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Кілійської центральної районної лікарні з діагнозом: розлад психіки та поведінки в результаті вживання опіатів, синдром залежності, на диспансерному обліку з 19.06.1995 року.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Велика Палата Верховного Суду 29.08.2018 року під час розгляду справи №663/537/17 надала правовий висновок щодо застосування норми ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Суд вказав, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність зарахування ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення з дня її тимчасового залишення в Ізмаїльській установі виконання покарань управління ДПС України Одеської області (№ 22)на час судового розгляду вказаного кримінального провадження, тобто з 29.08.2017 року по день ухвалення вироку, тобто по 17.10.2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст.185 КК України та не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69,75 КК України при призначенні покарання.
Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Оскільки злочин у даному кримінальному провадженні вчинений ОСОБА_4 до постановлення вироку Кілійським районним судом Одеської області від 22.12.2016 року за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченій призначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, одночасно застосувавши положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року).
Цивільний позов потерпілим не заявлявся, процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
В даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувався. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 29.08.2017 року ОСОБА_4 тимчасово залишено в Ізмаїльській установі виконання покарань управління ДПС України Одеської області (№ 22) на час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне залишити обвинувачену ОСОБА_4 на час набрання цим вироком законної сили в Ізмаїльській установі виконання покарань управління ДПС України Одеської області (№ 22).
Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного їй вироком Кілійського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року, яким її засуджено до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, більш суворим покаранням за даним вироком та до відбуття визначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
У строк покарання, призначеного за даним вироком покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.08.2017 року до дня проголошення вироку, а саме до 17.10.2019 року, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати від дати набрання вироком законної сили та зарахувати у строк відбування нею покарання відбуту частину покарання за вироком Кілійського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року.
Відповідно до положень ст. 100 КПК України речові докази, передані на зберігання потерпілому - вважати повернутими законному володільцю.
Копію вироку після проголошення вручити засудженій, захиснику обвинуваченої та прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1