Справа № 467/732/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в рамках кримінального провадження 0000180, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На стадії судового розгляду Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні порушила питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Зокрема, посилалась на те, що на даний час є дійсними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у той час, як інші, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Позиція учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строку дії запобіжного заходу не заперечував, проте, просив змінити його спосіб, як то, з цілодобового на заборону залишати житло у нічний час, позаяк, має працювати аби утримувати свою неповнолітню дитину.

Крім того, просив змінити адресу, за якою до нього має застосовуватись такого роду захід забезпечення кримінального провадження, мотивуючи тим, що за раніше визначною адресою він буде позбавлений можливості харчуватись через від`їзд власника житла.

Захисник обвинуваченого підтримав його позицію і просив це задовольнити клопотання.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце повідомлені належно, причин свого неприбуття не вказали, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляли.

Мотиви суду

У свою чергу, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу та зміни його способу, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, виходив із такого.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2019 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування засобу електронного контролю.

Наразі строк дії запобіжного заходу закінчується, проте, судове провадження закінчити неможливо через об`єктивні причини, у тому числі, й через неодноразові клопотання захисника про відкладення розгляду справи і невизначеністю позиції прокурора щодо допиту свідків та невідомим їхнім місцезнаходженнням.

Водночас, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відносно нього саме такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт.

Однак, суд, враховуючи, що лише сама по собі ступінь тяжкості інкримінованого правопорушення не може бути безумовною підставою для утримання особи під арештом, бере до уваги наявність регламентованих статтею 177 КПК України ризиків у даному, конкретному випадку, зокрема, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 цієї статті, існування яких ставить під загрозу забезпечення виконання покладених на обвинуваченого кримінальним процесуальним законом обов`язків, а як наслідок, і досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Зокрема, існування ризику переховуватись від суду обумовлюється тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, яке згідно з класифікацією за ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів в сукупності із встановленим фактом порушення відносно нього оперативно-розшукової справи.

Що ж до можливості продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, то про відсутність стримуючого фактору у цьому випадку свідчить те, що обвинувачений був засуджений за тяжкий злочин та в період іспитового строку , ймовірно, знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Ці ризики на даній стадії кримінального провадження не відпали, є реальними і триваючими, у той час як судове провадження об`єктивно завершити не є можливим, потерпілі та усі свідки по справі не на даний час допитані, а тому існує потреба у забезпеченні належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 на даному етапі судового провадження, оскільки її дотримання з боку обвинуваченого в ракурсі установлених реальних ризиків є неможливою.

Тож, оцінивши в сукупності наявність вищезазначених ризиків, а також обставин, що регламентовані ч.1 ст. 178 КПК України та враховуються, зокрема, і при продовженні запобіжного заходу, як то, вагомість доказів, якими обґрунтовуються саме ці обставини, суд прийшов до висновку про наявність передумов, що визначені п. 1, 2 ч.1 ст. 194 КПК України, а як наслідок і про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 .

Будь-яких інших обставин, які б свідчили, що саме цей вид забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі встановлено не було.

Проте, суд вважає за необхідне змінити спосіб застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Зокрема, приймаючи таке рішення, суд зважав на таке.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Наразі у судовому засіданні з`ясовано, що на даний час обвинувачений в силу життєвих обставин та потребою утримувати свою сім`ю має необхідність у залишені житла у певний період доби, що є не можливим при цілодобовому домашньому арешті. А також у зміні адреси, за якою до нього застосовувався такого типу запобіжний захід, зокрема, з об`єктивних причин.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

А згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

А тому за таких умов, суд, аналізуючи підстави вказані обвинуваченим , вважає їх дійними і такими, що дають змогу змінити спосіб виконання запобіжного заходу в частині його часу застсоування - з цілодобового на певний період доби.

До того ж суд виходив із того, що зміна способу запобіжного заходу у цьому випадку не призведе до негативних наслідків для кримінального провадження, оскільки на обвиунваченого покладено обовязок прибувати до суду за кожним викликом, тож при його виконанні та належному контролі з боку органів Національної поліції в частині, яка стосується арешту ОСОБА_4 , негативні наслідки є неможливими.

З цих мотивів, керуючись 1-29, 131-132, 177, 178, 181, 194, 201, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого відносно ОСОБА_4 , продовжити до 27 вересня 2019 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_4 не залишати житло, розташоване за адресою : АДРЕСА_1 з 20 :00 год. до 07:00 год. наступного дня.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до Арбузинського районного суду Миколаївської області в межах строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 ,що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Новоархангельський ВП Голованівського ВП ГУНП у Кіровоградській області та прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1