Справа № 461/8228/19
Провадження № 1-кс/461/9289/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

встановив:

скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 03.10.2019 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000670 від 03.09.2018 року та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи скаргу, покликається на те, що 03.10.2019 року слідчим Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000670 від 03.09.2018 року. Вважає, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не було надано належної оцінки обставинам справи, внаслідок чого порушено вимоги КПК України та законні права скаржника, як учасника кримінального провадження, адже кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 було завдано значної майнової шкоди.

Представник скаржника подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої просить скаргу задовольнити. Виходячи з принципу змагальності учасників кримінального процесу та диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, з урахуванням обмежених строків розгляду скарги, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності скаржника та його представника.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 03.10.2019 року слідчим Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000670 від 03.09.2018 року.

Мотивами для винесення оскаржуваної постанови слідчий вказав, що ОСОБА_3 уже звертався до слідчого з аналогічним клопотанням про його визнання потерпілим, у задоволенні якого вже було відмовлено.

Інших доводів відхилення клопотання ОСОБА_3 слідчим не наведено.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Нормами частини 5 ст.55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оцінюючи зміст оскаржуваної постанови, приходжу до переконання, що слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, оскільки при винесенні постанови від 03.10.2019 року не перевірено обставин, які можуть свідчити про заподіяння скаржнику шкоди спричиненою, і на які посилається скаржник, що свідчить про невідповідність дій слідчого вимогам КПК України. Жодних даних про те, яким чином слідчим встановлено необґрунтованість клопотання оскаржувана постанова не містить, як і не містить відповідних доказів з цього приводу.

Всупереч положень ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить обґрунтованих відомостей, які стали підставою для прийняття постанови, не містить мотивів прийняття постанови та їх належного обґрунтування.

Доводи скаржника в ході розгляду справи спростовані не були, таким чином, приходжу до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, а тому така підлягає скасуванню, а скаргу в цій частині слід задовольнити.

При цьому, питання визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування відноситься виключно до компетенції слідчого у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Таким чином, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні, тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 03.10.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000670 від 03.09.2018 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5