У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року
Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,при секретарі ОСОБА_4 ,за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою спеціальною освітою,одруженого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області», раніше не судимого
засудженого вироком Октябрського районного суду м.Бєлгорода від 15.12.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Бєлгородського обласного суду від 23.03.2018 р. до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину,передбаченого частиною третьою статті 30, пунктами «а»,»г» частини 4 ст. 228-1 Кримінального Кодексу Російської Федерації з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянина України ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.
В клопотанні зазначається,що 02.01.2019 року наказом № 3/5 відповідно до ст.606 КПК України,ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 02.10.2018 року за № 06-129311/18 ,Міністерством юстиції України було ухвалено рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_6 .
Вироком Октябрського районного суду м.Бєлгорода від 15.12.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Бєлгородського обласного суду від 23.03.2018 р. ОСОБА_6 засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину,передбаченого частиною третьою статті 30, пунктами «а»,»г» частини 4 ст. 228-1 Кримінального Кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів,організованою групою, у великому розмірі) , що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
ОСОБА_6 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області», кінець відбуття строку покарання 07.04.2024 р.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_6 в Україні: АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, та посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, заявник просить визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винуватим вироком Октябрського районного суду м.Бєлгорода від 15.12.2017 р. з урахуванням апеляційної ухвали Бєлгородського обласного суду від 23.03.2018 р.,визначити строк позбавлення волі,що підлягає відбуванню засудженим за цим вироком в Україні,вирішити питання щодо виконання зазначеного вище вироку в частині відшкодування ОСОБА_6 процесуальних витрат за послуги захисника у розмірі 29 400 рублів.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився,за змістом клопотання,просив розглядати клопотання за його відсутності.
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 висловився на користь задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства України,кваліфікація кримінально караного діяння ОСОБА_6 відповідає ч.1 ст.15 ч.3 ст.307 КК України,за що передбачено мінімальне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,тому суд при визначенні строку відбування покарання засудженим має керуватись положеннями п.2 ч.4 ст.610 КК України.
Відповідно до ст.610,27 КПК України,розгляд клопотання,який не є судовим провадженням,проведений без фіксування відеозаписувальним технічним засобом.
Заслухавши учасників кримінального процесу по суті клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в Україні та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України, передбачено главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Згідно ч. 4 ст. 10 КК України ,виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
Згідно ч.1 ст. 602 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови,передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, відмічає, що в Україні діє Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року» від 22.09.1995року N 337/95-ВР.
Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за які засуджено ОСОБА_6 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України.
Відповідно до ч.1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України;судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.
Вироком Октябрського районного суду м.Бєлгорода від 15.12.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Бєлгородського обласного суду від 23.03.2018 р. до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину,передбаченого частиною третьою статті 30, пунктами «а»,»г» частини 4 ст. 228-1 Кримінального Кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів,організованою групою, у великому розмірі) , що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку,вирок набрав законної сили 23.03.2018 р.
Згідно вищевказаного вироку, предметом злочину, за який було засуджено ОСОБА_6 ,є наркотичний засіб PVP(а-пірролідиновалерофенон),похідне N-метилефедрона , вагою більше 1 грама.
Відповідно до Таблиці № 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року №188(в редакції на 15.05.2015 р.),до великих розмірів відноситься наркотичні засоби - меткатинон (ефедрон) від 3 до 50 г.
За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність, а саме:
-замах на незаконний збут наркотичних засобів,вчинений організованою групою, у великих розмірах (за ч.3 ст.30, п. «а,г» ч.4 ст.228.1 КК РФ) - відповідно до діючого законодавства України кваліфікується за ч.1 ст.15 ч.3 ст.307 КК України і карається позбавленням волі з урахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України, на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.
Частиною 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку:
a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової
чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або
b) визнають вирок з використанням судової або
адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють
міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою
покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за
такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Оскільки строк покарання, призначений вироком Октябрського районного суду м.Бєлгород від 15.12.2017 р., є меншим, ніж мінімальний строк,передбачений санкцією ч.3 ст.307 КК України за відповідні кримінальні правопорушення, то суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_7 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, сам засуджений згодний на його передачу в Україну для подальшого відбуття покарання,про що подав заяву та ознайомлений із наслідками її задоволення,слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.
Вирок Октябрського районного суду м.Бєлгород від 15.12.2017 р. з урахуванням апеляційної ухвали Бєлгородського обласного суду від 23.03.2018 р. ,яким ОСОБА_6 засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину,передбаченого частиною третьою статті 30, пунктами «а»,»г» частини 4 ст. 228-1 Кримінального Кодексу Російської Федерації,слід привести у відповідність із законодавством України, дотримуючись вимог статті 10 Конвенції про передачу засуджених осіб,та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.15 ч.3 ст.307 КК України до 8 років позбавлення волі.
Як вбачається з довідки ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області»,початок строку відбування покарання ОСОБА_6 -08.04.2016 р.,кінець строку-07.04.2014 р.;станом на 16.08.2018 р. відбута частина покарання складає 2 роки 4 місяці 8 днів, не відбута частина 5 років 7 місяців 21 день.
Беручи до уваги зміст статей 4, 5, 7, 10 КК України, суд вважає необхідним застосувати відносно засудженого положення частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконаленняпорядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строкпокарання» № 838-VII від 26 листопада 2015 року, та зарахувати йому у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вказаним вище вироком строк попереднього ув`язнення з 08 квітня 2016 року по 23 березня 2018 року (набрання вироком законної сили), як один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я засудженого, згідно якої останній на «Д» обліках у лікарів психіатра,нарколога не перебуває,туберкульозом,ВІЧ-інфекцією не хворів,діагноз:соматично здоровий.
Відповідно до характеристики ОСОБА_6 ,за період відбування покарання допустив одне порушення встановленого порядку,яке знято,заохочень та стягнень не має, працевлаштований,підтримує родинні відносини шляхом телефонних розмов,на бесіди виховного характеру реагує слабо,свої плани після звільнення не визначив.
Також в матеріалах справи є копія паспорту ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 ,виданого 05.06.1997 р.Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області,згідно якого ОСОБА_6 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24.03.2011 р.
Водночас,колегія суддів не може вирішити питання щодо виконання зазначеного вище вироку в частині відшкодування ОСОБА_6 процесуальних витрат,оскільки відсутні відомості про боржника та стягувача ,які є необхідними для ухвали суду як виконавчого документа.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, ст.ст. 372, 602, 609, 610, 614 КПК України,колегія суддів-
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрського районного суду м.Бєлгород від 15.12.2017 року,яким громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Запоріжжя,з середньою спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.3 ст.30, п. «а,г» ч.4 ст. 228-1 Кримінального Кодексу Російської Федерації до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
За правилами,передбаченими ч.4 ст.610 КПК України, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.15 ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років , без конфіскації майна.
Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_6 рахувати з 08.04.2016 р.
На підставі частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України, в редакції Закону України № 838-VII від 26 листопада 2015 року, у строк покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08 квітня 2016 року по 23 березня 2018 року, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3