печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000679, яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000679, яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів досудового розслідування.

В судове засідання захисник ОСОБА_3 не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи скарги підтримує, просить задовольнити.

Прокурор, слідчий до судового засідання не з`явились, направили на адресу суду заперечення. Подану скаргу вважали не підсудною Печерському районному суду м. Києва.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 25.09.2018 ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 з клопотанням № 01/09-ЛЧ від 24.09.2018 про залучення як захисника ОСОБА_4 та надання на ознайомлення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000679 (вх. № від 25.09.2018).

Листом слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 № 17/7/1-35724-17 від 27.09.2018 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки з матеріалів кримінального провадження №0000679 від 23.04.2014 матеріали відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, 18.08.2017 виділені в окреме кримінальне провадження №0002681. ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження №0000679.

Постановою Генерального прокурора України від 29.11.2018 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000679 доручено здійснювати управлінню з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000679 від 23.04.2014 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 356, ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 298, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 368-4, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України.

Порядок кримінального провадження на території України, відповідно до ст. 1 КПК України, визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому, «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).

Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінґайзен проти Австрії»). Гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі «Сервес проти Франції»). Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством, від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.

Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно зі ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, зокрема, право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Разом з тим, в порушення наведених положень КПК України слідчим, прокурором матеріали досудового розслідування на ознайомлення не надані.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги та зобов`язання прокурора, слідчого надати ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000679 на ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Керуючись ст. ст. 221, 303, 305-307, 309, 221 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000679, яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів досудового розслідування задовольнити.

Зобов`язати прокурора, слідчого прокуратури м. Києва, які здійснюють процесуальне керівництво та досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000679, надати ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000679 на ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1