Пр-ня по справі № 1кп/521/211/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника, адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, маючого вищу освіту, офіційно не працюючого, не офіційно працює різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст. 88 КК України, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Легніца Польща, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, є студентом 3-го курсу Коледжу нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеської національної академії харчових технологій, не офіційно працює робочим на м`ясокомбінаті, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у скоєні злочину передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_9 та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (Надалі Особа 1), перебуваючи в м. Одесі на перехресті вул. Пишеніна та пров. Герцена, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, безпричинно, зупинили проїжджаючого повз них на квадроциклі «Jіnling JLA-13-1», д.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 та розпочали з ним безпредметну розмову, намагаючись утримати його на місці, на що останній, передбачаючи можливий конфлікт з невідомими чоловіками, відповів відмовою та намагався залишити місце події.
Почувши від ОСОБА_11 відмову, Особа 1 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, прагнучі продемонструвати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та протиставити себе іншим громадянам, використовуючи малозначний привід для провокування конфлікту, безпідставно наніс один удар рукою, стиснутою в кулак, в область голови ОСОБА_11 .
Надалі ОСОБА_8 діючи спільно та узгоджено з Особою 1 та ОСОБА_9 , почали переслідувати ОСОБА_6 по пров. Герцена та наздогнали його біля буд. № 10 де нехтуючи загально прийнятими нормами моралі разом з ОСОБА_9 , заламавши руки ОСОБА_6 за його спиною, почали наносити колінами ніг удари по обличчю ОСОБА_6 , а Особа 1 діючи спільно з даними особами, підійшов до ОСОБА_6 ззаду та продовжив наносити удари по голові останньому, при цьому весь час висловлюючись у бік ОСОБА_6 нецензурною лайкою.
В результаті нанесених ударів ОСОБА_6 були спричиненні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно мозкової травми в формі струсу головного мозку, закритого уламкового перелому кісток носа та носової перетинки, синця повік правого ока, нижньої повіки лівого ока, з переходом на виличну ділянку, забою м`яких тканин перенісся, скроневих ділянок.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_9 та Особа 1, побачивши ОСОБА_12 , який вийшов на шум із будинку АДРЕСА_4 та зробив їм зауваження, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, продовжуючи свої хуліганські дії, висловлюючись на адресу ОСОБА_12 в грубій формі із застосуванням нецензурної лайки, нанесли останньому декілька ударів кулаками рук в обличчя, завдавши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани спинки носу та садна слизової оболонки нижньої губи.
Після скоєного, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вдалось втекти з місця події та сховатись від переслідування на території своїх домоволодінь.
Продовжуючи діяти з особливою зухвалістю, протягом тривалого часу, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та Особа 1 почали наносити удари ногами та руками по поверхні парканів та намагатись на протязі 10 хвилин проникнути на територію домоволодінь ОСОБА_6 та ОСОБА_12 однак не досягнувши поставленої мети, направились провулком Герцена в напрямку вул. Пишеніна, де були зупинені нарядом міліції «Ізяслав 29» у складі міліціонерів взводу № 2 спеціальної роти груп затримання батальйону міліції охорони № 2 УДСО при ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які будучи працівниками МВС при виконанні службових повноважень та одягнуті у формений одяг працівників МВС, прибули до провулку Герцена в м. Одесі за викликом оперативного чергового ОМУ.
Окрім того, ОСОБА_9 та Особа 1 продовжуючи зухвалу поведінку, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучі показати свою зневагу до працівників міліції, законні вимоги працівників міліції щодо з`ясування обставин які відбулись не виконали, при цьому виказували образи на адресу співробітників міліції із застуванням нецензурної лайки, погрожували застосуванням насильства, вели себе агресивно.
Через декілька хвилин за вказаною адресою, на підставі виклику оперативного чергового ОМУ у складі патрульно - постового наряду АП «Зеніт 027» прибули інспектори патрульної служби взводу № 1 роти № 2 полку патрульної служби ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також у складі патрульно - постового наряду АП «Зеніт 025» прибули інспектори патрульної служби взводу № 3 роти № 2 полку патрульної служби ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які будучи працівниками МВС при виконанні службових обов`язків та одягнуті у формений одяг працівників МВС, намагались зупинити зухвалу поведінку Особа 1 та ОСОБА_9 .
Незважаючи на законні вимоги працівників міліції припинити протиправну поведінку, ОСОБА_9 продовжував вести себе зухвало, виказувати образи на адресу інспекторів патрульної служби із застуванням нецензурної лайки, погрожував застосуванням насильства, та почав наносити удари ногами по службовому автомобілю АП «Зеніт -025».
Після цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливим цинізмом, підійшов до лікаря ОСОБА_19 , який у складі бригади швидкої медичної допомоги № 23 прибув за викликом на місце події і надав медичну допомогу ОСОБА_8 , звертаючись до медичного працівника із застосуванням нецензурної лайки, безпричинно наніс ОСОБА_19 один удар кулаком в область голови та почав одразу ж активно протидіяти працівникам міліції з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий обов`язок з охорони громадського порядку, а саме почав виражатись на їх адресу грубою нецензурною лайкою, шарпати за формений одяг, штовхати їх руками, та хвататись за табельну вогнепальну зброю.
У зв`язку з опором працівникам міліції, які є працівниками державного органу та наділені правом у межах своєї компетенції пред`являти вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними особами, і таким чином є представниками влади, який виразився у невиконанні ОСОБА_9 законних вимог працівників міліції, при виконанні ними обов`язків з охорони громадського порядку, інспекторами патрульної служби взводу № 1 роти № 2 полку патрульної служби ОМУ Г`УМВС України в Одеській області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відповідно до ст. 14 Закону України «Про міліцію» до ОСОБА_9 було застосовано спеціальний засіб наручники, для захисту громадян та самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю та для припинення опору працівникові міліції, які викопують службові обов`язки при охороні громадського порядку.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою вину в інкримінованих ним злочинах визнали повністю та підтвердили факт вчинення хуліганських дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 . В судовому засіданні вони підтвердили місце, час та спосіб вчинення правопорушення. В теперішній час, обвинувачені у скоєному щиро каються, просять суд суворо їх не наказувати, обіцяють нових злочинів не вчиняти.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інкримінованих їм злочинах повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинувачених та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинувачених та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченими та потерпілими обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором представникові влади.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, винних осіб, їх вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та встановлюючи ступінь їх вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремим вчинкам обвинувачених, а і їх особистості, наскільки вона проявилась у злочинних діях, наскільки вони мають нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинувачених до скоєння злочинів, їх зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_8 , судом встановлено, що останній є особою яка не має судимості в силу ст. 88 КК України. Раніше судимих в сім`ї не має. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Має вищу освіту. Одружений, дітей не має. Хоча офіційно не працевлаштований, однак неофіційно працює різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_9 , судом встановлено, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності прокурором не надано. Раніше судимих в сім`ї не має. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Має середньо спеціальну освіту. В теперішній час навчається на 3-му курсі Коледжу нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеської національної академії харчових технологій. Постійно тривалий час проживає в м. Одесі разом з батьками, братом і сестрою. Не офіційно працює робочим на м`ясокомбінаті.
Таким чином, не вихованість, неввічливість, відсутність чемності і доброзичливості, культурного і інтелігентного спілкування серед людей, в поєднанні з небажанням змінити своє ставлення до особистого життя, на думку суду привели обвинувачених до скоєння злочинів.

Злочин вчинений обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є суспільно небезпечним, оскільки посягає на комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті.

При призначені покарання, суд враховує, що з часу вчинення злочину до часу ухвалення вироку минуло більше чотирьох років. Відповідно час знаходження під гнітом кримінальної відповідальності, був одним із репресивних заходів можливого майбутнього покарання, що повністю узгоджується з його цілями та на думку суду позитивним образом сприяв виховній меті покарання обвинувачених. За вказаний час обвинувачені не проявили жодної протиправної поведінки. Незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 бажає обвинуваченому ОСОБА_9 покарання лише у вигляді позбавлення волі, оскільки останній не повністю відшкодував моральну шкоду до ухвалення вироку, суд вважає, що за минулий час між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими склались звичайні людські стосунки. Тривалий розгляд кримінального провадження серед іншого був пов`язаний з наданням можливості сторонам примиритись та знайти перш за все загальнолюдське порозуміння. Суд вважає, що певне порозуміння між обвинуваченими та потерпілими знайдено, про що свідчить звичайне спілкування між особами в суді, неодноразові перемовини особисто та за допомогою адвокатів. Жодних проявів неповаги або некультурного ставлення один до одного сторони не проявляють. Обвинувачені щиро вибачились перед потерпілим. Повне відшкодування завданої шкоди потерпілому обвинуваченим ОСОБА_8 та часткове відшкодування шкоди обвинуваченим ОСОБА_9 об`єктивно свідчать про такі відношення між сторонами. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 визнавши всі позовні вимоги потерпілого взяв на себе обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому на протязі періоду виконання вироку суду.
Щоб бути справедливим, покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в катуванні і муках людини і не в тому, щоб зробити неіснуючим вже скоєний злочин. Покарання не може бути марною жорстокістю і знаряддям злоби. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому, на думку суду, слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на душу людей і були б найменш болісними для тіла злочинця.

Обсяг карального впливу покарання повинен носити суворо необхідний (мінімально необхідний), або достатній характер. Жорстокість, що не рахується ні з якими відмінностями, робить покарання абсолютно безрезультатним, бо вона знищує покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні бути обумовлені загальним моральним початком людинолюбства, враховуючи інтереси як скривдженого, так і кривдника. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні викидати людину із суспільства, завдавати йому зайві страждання і муки, не повинні ображати його.
Суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з позбавленням волі, однак обов`язково із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що їх виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Є очевидним, що поведінка обвинувачених свідчить про відсутність підстав припускати, що вони можуть повторно завдати шкоду суспільству чи іншим громадянам вчинивши будь-який злочин. У даному випадку пропорційність (злочин і кара) при призначені покарання за злочин, буде найбільш сильно і найбільш тривало впливати на душу обвинувачених у випадку призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування покарання з випробуванням, при цьому залишаючи можливість державного осуду, у випадку вчинення будь-яких нових протиправних дій на протязі іспитового строку. Вказане покарання є мінімально необхідним і розумно достатнім. Відповідно, призначене покарання надасть можливість обвинуваченим переосмислити своє ставлення до життя, людей, суспільних відносин і буде ефективним заходом позитивного впливу на останніх.

Призначене покарання, повністю узгоджується з метою та правовою позицією публічного обвинувачення, представник якого в судовому засіданні просив призначити покарання обом обвинуваченим із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України і ст. ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що шкода здоров`ю та майну потерпілого ОСОБА_6 заподіяна обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з чим позов заявлений потерпілим виключно до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як до осіб що заподіяли її. Самі обвинувачені повністю визнали всі позовні вимоги потерпілого.

Заподіяння шкоди майну потерпілого ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідження яких відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним, оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичних обставин по провадженню.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Документально потерпілим ОСОБА_6 підтверджено заподіяння матеріальної шкоди на загальну суму 18 232 гривні. Відповідно вказана сума повинна бути відшкодована обвинуваченими солідарно, в рівних частках.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_8 завдана шкода потерпілому ОСОБА_6 в повному обсязі відшкодована (моральна та матеріальна), суд вважає за необхідне позов потерпілого в частині стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково, а саме лише в частині обвинуваченого ОСОБА_9 , який лише частково відшкодував завдану шкоду потерпілому. Так, з обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 9 116 гривень. В іншій частині позову, в частині обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає за необхідне відмовити.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_6 на підставі вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України і загальних принципів цивільного законодавства справедливості і розумності.

При цьому суд виходить з того, що потерпілий ОСОБА_6 переніс певні страждання і болі, у тому числі і у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього. Рухаючись по вулиці фактично у світлий час доби, здійснений хуліганський напад на нього носило несподіваний та непередбачуваний характер. Наслідками злочину був сильний душевний стрес та страх під час знаходження на вулиці.

Оскільки потерпілий пред`явив позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 100 000 гривень до обох обвинувачених у солідарному порядку, відповідно стягненню з ОСОБА_9 підлягає сума 50 000 гривень.

При стягненні моральної шкоди, суд враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого ОСОБА_6 , поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, а також часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 50 000 гривен моральної шкоди, суд задовольняє частково, в сумі 40 000 гривень вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнав потерпілий.

При вирішенні цивільного позову, суд також враховує повне визнання обвинуваченими всіх цивільно правових вимог потерпілого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_8 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Визнати ОСОБА_9 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Початок строку відбування покарання обом обвинуваченим з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 , 9 116 гривень (дев`ять тисяч сто шістнадцять) гривень матеріальної шкоди та 40 000 (сорок тисяч) гривен моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 відмовити.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1