Постанова

Іменем України
25 липня 2019 року

м. Київ
Справа № 760/28685/17
Провадження № 51 828 км 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014071 від 01 грудня 2017 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ракова Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Вінницького міського суду за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,
за ст. 186 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року щодо нього.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року

ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з 01 грудня 2017 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 273 гривні 80 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 01 грудня 2017 року приблизно о 15 годині 20 хвилин на території Північного вокзалу станції Київ-Пасажирський за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшли до раніше незнайомого ОСОБА_8 та із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито викрали гроші в сумі 1500 гривень і мобільний телефон марки «Fly», з якими невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця злочину зникла, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2330 гривень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а висновки суду ґрунтуються на суперечливих показаннях потерпілого та свідків. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не усунув порушень, допущених судом першої інстанції, належним чином не мотивував свого рішення, а також за клопотанням захисника ОСОБА_7 повторно не дослідив обставин, досліджених судом першої інстанції не повністю та з порушеннями.
Заперечень на касаційну скаргузасудженого ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та його захисник у судовому засіданні висловили доводи на підтримання касаційної скарги засудженого і просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та доведеності його вини у відкритому викраденні майна ОСОБА_8 суд обґрунтовано послався на: показання самого ОСОБА_6 , який не заперечував, що на час вчинення кримінального правопорушення він перебував на платформі вокзалу та підходив до потерпілого; показання потерпілого ОСОБА_8 про обставини викрадення його майна і заподіяння йому тілесних ушкоджень двома особами, одна з яких втекла, а другу ОСОБА_6 затримали перехожі; показання свідка ОСОБА_9 , який у складі патруля поліції прибув на місце події, про те, що у ОСОБА_8 на обличчі були ознаки побиття, потерпілий тримав ОСОБА_6 , останній повідомив, що його знайомий забрав мобільний телефон у ОСОБА_8 і втік; показання свідка ОСОБА_10 , яка була очевидцем події, про те, що бачила як на платформі вокзалу двоє чоловіків, один з яких ОСОБА_6 , обшукували кишені куртки ОСОБА_8 , ОСОБА_6 дістав гроші і мобільний телефон, передав іншому чоловіку, який втік; дані, які містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від

01 грудня 2017 року; протоколах пред`явлення особи для впізнання від 01 грудня

2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , законність проведення якого підтвердив свідок ОСОБА_11 , що брав участь як понятий, та свідка

ОСОБА_10 , які впізнали ОСОБА_6 як особу, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження та заволоділа його майном; висновок судово-медичної експертизи від

05 грудня 2017 року № 3148 про наявність на тілі потерпілого ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень у вигляді синця на повіках правого ока та садна в правій ділянці бровей.
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 186 ч. 2 КК України. При цьомусуд оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок місцевого суду, перевірив викладені у ній доводи, які аналогічні доводам його касаційної скарги, визнав їх безпідставними, своє рішення належним чином мотивував та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам

ст. 419 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч. 3 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
У матеріалах кримінального провадження, а також в апеляційній скарзі та доповненнях до неї таке клопотання сторони захисту відсутнє. Згідно з аудіозаписом судового засідання від 16 січня 2019 року, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, після роз`яснення учасникам судового провадження їх прав та обов`язків, обвинувачений заявив клопотання про долучення доповнення до апеляційної скарги, яке судом було задоволено.

ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, не заявляли і повідомили суду про відсутність інших клопотань, а тому доводи касаційної скарги в цій частині не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 та скасування судових рішень щодо нього не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3