"08" листопада 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання заявник, зокрема, зазначив наступне.
Після ДТП, в ході проведення огляду місця події, вилучивши автомобіль та доставивши його на спец майданчик, слідчий звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова задля накладення арешту на майно, яке має значення для встановлення обставин ДТП, так як зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2019 року по справі №640/9941/19 за наслідком розгляду клопотання слідчий суддя прийшов до переконання необхідності накладення арешту на майно - автомобіля «MAN» р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , з метою збереження речових доказів, тим самим задовольнивши клопотання слідчого.
В рамках кримінального провадження, з метою встановлення обставин ДТП, слідчим було вжито ряд заходів та проведено низку слідчих дій. Зокрема, в рамках даного провадження допитано про обставини справи водія автомобіля «MAN» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , проведено огляд місця події та огляд автомобіля на предмет механічних пошкоджень, проведено слідчий експеримент задля перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та призначено судову транспортно-трасологічну експертизу та судову-автотехнічну експертизу.
Посилаючись на ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституцію України, практику Європейського Суду з прав людини, ст.ст.316, 321 ЦК України, сть.170-174 КПК України зазначив, що станом на сьогодні, з урахуванням всіх обставин, відпали потреби необхідності застосування заходів кримінального провадження у зв`язку зі здійсненням слідчим усіх необхідних для забезпечення доказової бази в даному кримінальному провадженні, проведено огляд місця події, здійснено судову транспортно-трасологічну експертизу та судову авто технічну експертизу, а тому з урахуванням викладеного, на його думку, існують всі підстави для вирішення питання скасування арешту майна.
Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с.12), однак в судове засідання не з`явилися.
Заявник причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 , 08.11.2019 подала до суду заяву, у якій просила розглянути клопотання за її відсутності, проти його задоволення не заперечує (а.с.16).
Неявка учасників процесу, у відповідності до ст.174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявниця обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Як зазначає заявник, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2019 року по справі №640/9941/19 за наслідком розгляду клопотання слідчий суддя прийшов до переконання необхідності накладення арешту на майно - автомобіля «MAN» р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , з метою збереження речових доказів, тим самим задовольнивши клопотання слідчого.
Однак, копію вказаної вище ухвали, заявник до клопотання не додав.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Як зазначає заявник у клопотанні, на теперішній час з урахуванням всіх обставин, відпали потреби необхідності застосування заходів кримінального провадження у зв`язку зі здійсненням слідчим усіх необхідних для забезпечення доказової бази в даному кримінальному провадженні, проведено огляд місця події, здійснено судову транспортно-трасологічну експертизу та судову авто технічну експертизу, а тому з урахуванням викладеного, на його думку, існують всі підстави для вирішення питання скасування арешту майна.
Так, дійсно, у поданих до суду заявах, процесуальний керівник у кримінальному провадженні та слідчий не заперечують проти задоволення клопотання та скасування арешту з автомобіля MAN, р.н. НОМЕР_1 , вказуючи, що у кримінальному провадженні проведенісудово-трасологічна експертиза та експертиза технічного стану автомобілів МАН р.н. НОМЕР_1 , Опель, р.н. НОМЕР_3 , Ніссан, р.н. НОМЕР_4 , ЗАЗ р.н. НОМЕР_5 .
Проте належних доказів завершення експертних досліджень арештованого майна, а саме автомобіля MAN, р.н. НОМЕР_1 та стану досудового розслідування - слідчому судді не надано, що позбавляє можливості правової оцінки актуальності арешту автомобіля.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому на теперішній час не вбачає підстав для його задоволення.
Разом з цим, власнику майна роз"яснюється, що відмова у задоволенні клопотання не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372, ст.376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1