Справа № 357/5448/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000028 від 10.05.2019 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, призваного 15.08.2014 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на службу під час мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 20.05.2019 р.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р. №303/2014, затв. Законом України від 17.03.2014 р. №1126-VII;

- від 06.05.2014 р. №454/2014, затв. Законом України від 06.05.2014 р. №1240-VII;

- від 21.07.2014 р. №607/2014, затв. Законом України від 22.07.2014 р. №1595-VII;

- від 14.01.2015 р. №15/2015 затв. Законом України від 15.01.2015 р. №113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

15.08.2014 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 , старший солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для проходження навчання до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

В подальшому, старший солдат ОСОБА_5 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), яка дислокується в АДРЕСА_3 , де останнього відповідно до наказу командира вказаної військової частини №141 від 02.09.2014 р. призначено на посаду заступника командира бойової машини навідника-оператора 9 механізованої роти, 3 механізованого батальйону вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

З 19.09.2014 р. старший солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 АДРЕСА_4 , після проходження реабілітації з якої останній мав повернутись 20.10.2014 р. до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч.1,3,9 ст.1, ч.ч.1,2,3,4,6,13 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_5 20.10.2014 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 з лікування та в період з 20.10.2014 р. по 10.05.2019 р., ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

10.05.2019 р. старший солдат ОСОБА_5 добровільно з`явився до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 16 липня 2019 р., яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 16 липня 2019 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 - з іншого боку, на підставі ст.ст.468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони при наявностя ряду обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 , із застосуванням, вимог ст.69 КК України, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.407 ч.3 КК України - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 550(п`ятсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350(дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.3 ст.407 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, погоджену сторонами угоди у виді штрафу в дохід держави в розмірі 550 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350 грн.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України (ряд пом`якшуючих покарання обставин: добровільне з`явлення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика за місцем проживання, вчинення злочину вперше) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 16 липня 2019 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000028 від 10.05.2019 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 550(п`ятсот п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350(дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1