ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3147/19
Провадження № 1-кс/636/1310/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001095, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, -

в с т а н о в и в:
29.07.2019 слідчий СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на:

- автомобіль DAF 95 XF, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом до нього, д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходиться ділова деревина породи «дуб» у кількості 88 штук, власником якого є ОСОБА_4 ; власником причепу до автомобіля DAF 95 XF, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 ; автомобіль та причеп перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ділова деревина породи «дуб» у кількості 88 штук належить Хотімлянському лісництву ДП «Вовчанський лісгосп»;

- автомобіль ЗИЛ 131Н, д.н.з. НОМЕР_3 , з маніпулятором; власником автомобіля є ОСОБА_7 , автомобіль перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- автомобіль ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_4 , з дровами породи «дуб» у кількості 4,9 м3, власником якого є ОСОБА_9 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дрова, що знаходяться у кузові автомобіля, у кількості 4,9 м3 належать ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 ; копію лісорубного квитка №48 від 18.06.2019; товаротранспортну накладну серії ХРА №14724 від 25.07.2019; товаротранспортну накладну серії ХРА №14725 від 25.07.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 ; товаротранспортна накладна серії ХРА № 007104 від 24.07.2019.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном.
До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч.1 ст.167 КПК України.
Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього кодексу.
Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення:
п. 1 - збереження речових доказів,
п. 2 - спеціальної конфіскації,
п. 3 - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
У випадку, передбаченому п. 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.
У випадку, передбаченому п. 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. При цьому арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 104 частини 1 ст. 96-2 КК України.
У випадку, передбаченому п. 3 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Стаття 170 КПК України наголошує, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна обов`язково зазначати зокрема і :
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Стаття 173 ч. 1 КПК України зазначає, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.
При цьому слід звернути увагу на зміст ст. 173 КПК України, яка наголошує, що вирішуючи питання про арешт майна необхідно враховувати:
1) правову підставі для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього кодексу);
4) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 цього кодексу).
У разі задоволення клопотання в ухвалі обов`язково потрібно зазначити перелік майна, на яке накладено арешт, випливає зі змісту ч. 5 ст. 173 КПК України.
При цьому, клопотання не містить будь-якого аналізу доводів, в ньому не наведені відповідні мотиви, правова підстава та мета арешту, а також клопотання не містить наявності ризиків (яких саме), передбачених абзацом другим частини 1 ст. 170 цього кодексу.
Крім того, у клопотанні не доведено відповідність вищевказаного майна критеріям, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: яке доказове значення воно має для кримінального провадження, порушеного за ст. 246 ч. 1 КК України (3 вантажних автомобіля).
Розбіжність в кількості майна та відсутні документи, якими підтверджуються право власності не вказано, хоча вона складає 8 штук.
Зі змісту клопотання слідує, що арешт автомобілів та деревини необхідно допустити і з метою конфіскації, але в той же час, в порушення вимог ст. ст. 170, 171, 173 КПК України слідчий ОСОБА_2 не довела та взагалі не обґрунтувала в клопотанні:
- достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України;
- достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
В клопотанні не зазначено та до клопотання не додано жодних документів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (оскільки зі змісту клопотання слідує, що арешт необхідно накласти і з метою конфіскації в тому числі).
Також клопотання не містить якісних показників деревини, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю розглянути зазначене клопотання відповідно до вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене майно в особи підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні. Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001095, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України повернути прокурору ОСОБА_3 та встановити слідчому СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківські області ОСОБА_2 строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити учасникам процесу, що в такому разі тимчасово вилучене, під час огляду місця події, майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя