Справа №639/8159/19
Провадження №1-кс/639/3901/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , ув`язненого ОСОБА_5 , представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконне тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» без відповідних правових підстав,-

ВСТАНОВИВ:
20.11.2019 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою в інтересах ОСОБА_5 , в якому просить визнати незаконним утримання ОСОБА_5 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування своєї скарги захисник зазначив, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Захисник посилається на те, що ОСОБА_5 на теперішній час позбавлений свободи та утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», незаконно, оскільки підставою для його утримання стало посилання суду при ухваленні вироку на ст. 374 КПК України, як норму що передбачає обрання запобіжного заходу без винесення окремої ухвали про обрання запобіжного заходу, що є неприпустимо, оскільки відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, що передбачає прийняття рішення щодо вже застосованих заходів забезпечення, питання щодо яких не було вирішено в порядку, передбаченому ч.3 ст. 315 КПК України, або які були застосовані під час судового розгляду в порядку, передбаченому ст. 333 КПК України. Тому затримання особи одразу після винесення вироку слід вважати не запобіжним заходом, а саме виконанням покарання, що до набрання вироком законної сили, є грубим порушенням конституційних прав такої особи.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засідання доводи поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Ув`язнений ОСОБА_5 просив також клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилався,що на даний час наявне судове рішення, на підставі якого ОСОБА_5 тримається під вартою, що відповідно свідчить про необґрунтованість поданого клопотання.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» підтримала думку прокурора.

Вислухавши думку прокурора, пояснення захисника та ув`язненого, дослідивши зміст поданого клопотання про незаконність утримання особи під вартою, матеріали судової та особової справ, надані докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. До набрання вироком суду законної сили обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та продовжено його до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 19.11.2019 року. Даний вирок не набрав законної сили.

Згідно довідки Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2019р. ОСОБА_5 взятий під варту 19.11.2019р. об 14 год.49 хв. на підставі вироку Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року для подальшого направлення до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи. При цьому, дія запобіжного заходу у відношенні особи, щодо якої винесено обвинувальний вирок, може бути обрано та продовжено судом до моменту набрання судовим рішенням законної сили, тобто не обмежується визначеним строком застосування.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» від 01.02.2015 року, під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення. При цьому, якщо питання про доцільність та обґрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції може переглянути доцільність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Якщо за наслідками апеляційного провадження суд апеляційної інстанції скасовує вирок, призначаючи новий розгляд справи, він повинен вирішити питання щодо подальшого застосування запобіжного заходу для направлення матеріалів до суду першої інстанції.

Оскільки при постановленні вироку судом першої інстанції прийняте рішення щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 та початку строку його застосування, тому дія тримання під вартою у відношення ув`язненого є обраною та продовженою до набранням вироком законної сили.

Виходячи із вищевикладених обставин, доводи скарги захисника адвоката ОСОБА_4 щодо незаконності утримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» його підзахисного ОСОБА_5 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеної скарги, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконне тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» без відповідних правових підстав відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1