ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/9587/17

04.11.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0003344 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчинені злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

31.08.2016 близько 19:00год., ОСОБА_6 знаходячись поблизу двору будинку № 13 по вул. Стебліївській в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи прямий умисел, спрямований на протиправне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, шляхом нанесення одного удару кулаком правої руки в область голови потерпілого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження, а саме струс головного мозку, крововилив у слизову верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст.125 ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою провину не визнав та пояснив, що 31.08.16 він знаходився вдома за адресою АДРЕСА_1 . З шістнадцятої до дев`ятнадцятої години йому зателефонував Теленга, сказав що до нього йде ОСОБА_7 не один, на «разборки» за качок. Десь через 15 хв. він почув стук у ворота. Підійшов, там стояв ОСОБА_7 з двома чоловіками і хотіли зайти у двір, але він не пустив і вони почали сваритися. Один сказав, що спалить машину. Він сказав їм, що викличе поліцію, що і зробив. ОСОБА_7 вимагав, щоб він віддав качок. У нього їх не було. Потім всі розійшлися і він залишився один. Десь через 40 хв. приїхала поліція. Пояснив, що вимагали качок, пустив поліцію у двір. Написав заяву за погрози та вимагання. 3-го чи 4-го вересня його викликали в райвідділ, де дізнався, що його викликали за побиття ОСОБА_7 . Він ОСОБА_7 не бив і не бачив були чи ні у того тілесні пошкодження. Вважає, що ОСОБА_7 сам собі наніс тілесні ушкодження.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини, його вина у вчинені вказаного кримінального правопорушення ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч.1 ст.349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого обвинуваченими злочину, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що у нього були качки, яких він випускав з двору. Вони знайшли місто під човновою підвіскою ОСОБА_8 . У серпні 2016р. качки не прийшли додому і він не міг їх знайти. Зі слів селищного голови, той бачив качок на подвір`ї ОСОБА_8 . Він пішов до ОСОБА_8 і біля подвір`я позвав качок, як завжди і ті відізвалися з подвір`я. Знайомий подзвонив ОСОБА_8 і попросив випустити качок, але той сказав, що нічого не брав. Він заглянув у двір і побачив, як ОСОБА_8 заганяє качок, а потім той вискочив на вулицю. Він і ОСОБА_9 ще раз попросили випустити качок. Тоді ОСОБА_8 взяв вила і почав кидатися на нього, але ОСОБА_9 перехопив вила. Тоді ОСОБА_8 кулаком вдарив його у обличчя. Від удару у нього потемніло в очах. Він присів і сидів близько 15 хв. Перед цим він дзвонив і викликав поліцію, а після нанесеного удару ОСОБА_8 чекав їх. Поліція не приїздила і він пішов додому. Поліція приїхала близько 23 год. Він подав заяву до поліції про побиття його ОСОБА_8 . Він ОСОБА_8 не загрожував.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2016 у ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав і розповів яким чином ОСОБА_6 наносив йому удар кулаком у обличчя

-показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він живе по вул. Стебліївська навпроти будинку ОСОБА_8 . У серпні 2016р. близько 17-18 год. біля будинку ОСОБА_8 він зустрів ОСОБА_7 , який сказав, що шукав своїх качок, звав їх і вони почали кричати з подвір`я ОСОБА_8 . Вони покликали ОСОБА_8 і попросили повернути птицю, але той почав лаятися у їх адресу, потім зайшов у двір і вже вийшов з вилами, які він забрав у ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_7 кулаком правої руки у ліву частину голови у районі щоки. Він і ще один знайомий посадили ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 зайшов у двір. Увечері приїхала поліція, яку викликали, ще раніше. Він бачив, як ОСОБА_8 наніс удар у обличчя ОСОБА_7

-показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він сусід ОСОБА_8 і до нього заходив ОСОБА_7 , з яким було ще двоє чоловіків, і запитував де знаходиться ОСОБА_8 , а також не бачив чи я його качок. Він про це нічого не знав

-висновком експерта №1263 від 21.09.2016 згідно якого, у ОСОБА_5 крововилив у слизову верхньої губи утворився від не менш 1-го травматичного впливу тупим предметом, не виключно, 31.08.2016, відноситься до легких тілесних ушкоджень

-висновком експерта №377/1263 від 29.11.2016 згідно якого, у ОСОБА_5 струс головного мозку, крововилив у слизову верхньої губи утворилися від не менш 1-го травматичного впливу тупим предметом, не виключно, 31.08.2016, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. Кількість і ступень тяжкості тілесних ушкоджень змінилися у зв`язку з наданням слідчим медичних документів. Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 25.11.2016, не виключається.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 та його захисник заявили клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які під час допитів намагалися створити обвинуваченому ОСОБА_6 алібі, стверджуючи, що вони не бачили, щоб ОСОБА_6 наносив ОСОБА_5 удар.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він сусід ОСОБА_6 і що роки за 2 назад, влітку, днем до нього прийшов потерпілий і сказав, що ОСОБА_8 вкрав у нього качок, попросив подзвонити. На дзвінок ОСОБА_8 сказав, що виходити не буде. Він знаходився з потерпілим біля будинку ОСОБА_8 близько 5 хв., а потім пішов. Качок у ОСОБА_8 не бачив.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона дружина ОСОБА_6 і в цей день, у другій половині почула крики, вийшла на вулицю і побачила потерпілого, ще двох чоловіків і чоловіка. Вона знаходилася там близько 5 хв., про що розмовляли не чула, але коли прийшла у двір, то викликала поліцію. Більше не виходила.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він сусід ОСОБА_6 і влітку 2016р. опівдні знаходився дома, почув скандал на вулиці біля двору, вийшов, побачив 4-х чоловіків, які стояли біля подвір`я ОСОБА_8 і кричали, щоб той вийшов. ОСОБА_8 знаходився у дворі. Десь через 15-20 хв. під`їхала патрульна машина і тоді вже ОСОБА_8 вийшов. Бійки він не бачив. Зайшов у свій двір, після обіду уїхав і приїхав пізно у вечері.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він сусід ОСОБА_6 і на при кінці серпня 2016р. близько 17 год. він знаходився у себе на подвір`ї і почув біля хвіртки будинку ОСОБА_8 шум, лайку, образи. Побачив, що там стояли 4 чоловіки разом з потерпілим, а ОСОБА_8 був у дворі. Хтось сказав ОСОБА_8 , щоб той віддав або качок, або гроші. ОСОБА_8 сказав, що буде викликати поліцію, яка приїхала десь через 30 хв. і ОСОБА_8 вийшов з двору. Він не бачив, щоб до цього ОСОБА_8 виходив з двору. Він весь конфлікт не бачив, а чув десь близько 15 хв. і бачив близько 7-8 хв.

Суд критично відноситься до показів зазначених свідків захисту, оскільки їх покази суттєво суперечать один одному, не узгоджуються між собою, а також з показами обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так свідок ОСОБА_15 зовсім не був очевидцем сварки. Свідок ОСОБА_12 стверджувала, що коли вийшла з двору на вулицю, то там були три чоловіки і її чоловік, які розмовляли, вона була присутня при цьому близько 5 хв., а потім пішла і викликала поліцію. Свідок ОСОБА_13 розповідає, що він був очевидцем обставин сварки між ОСОБА_8 и 4-ма чоловіками десь опівдні, а після обіду він уїхав. Однак обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що події розвивалися з шістнадцятої до дев`ятнадцятої години. Свідок ОСОБА_14 , по його поясненням, не був очевидцем всього конфлікту. Ніхто з цих свідків не зазначив, що на вулиці у цей час знаходилася дружина ОСОБА_6 , яка, з її слів, викликала поліцію. Обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що поліцію викликав він, а свідок ОСОБА_14 пояснив, що саме ОСОБА_8 сказав, що викличе поліцію, яка приїхала через 30 хв.

Ці покази суттєво відрізняються від показів потерпілого ОСОБА_5 , підтверджених при проведенні слідчого експерименту, свідка ОСОБА_10 , та висновків експерта у правдивості яких у суду не має підстав сумніватись.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо недоведеності належними та допустимими доказами причетності обвинуваченого до вчинення даного злочину, судом визнаються не переконливими, які за своєю суттю суперечать та не співвідносяться з дослідженими судом доказами сторони обвинувачення, а тому не приймаються судом до уваги.

Сукупність досліджених у ході судового розгляду допустимих доказів, безперечно підтверджує винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, судом визнано: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд також враховує ставлення ОСОБА_6 до вчиненого злочину яке, не побудовано на критичній оцінці його протиправних дій та готовності нести відповідальність за вчинене і вважає необхідним призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

При обранні обвинуваченому міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки ним скоєного, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, його ставлення до вчиненого злочину.

На думку суду, даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним злочину і наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Від захисника ОСОБА_4 надійшла заява, у якій вона просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України за закінченням строків давності, які на її думку закінчилися 31.08.2019, стверджуючи, що оголошення судом ОСОБА_6 у розшук є безпідставним.

Відповідно до положень ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до правопорушень невеликої тяжкості.

Згідно до вимог ст.49 ч.1 п.2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Таким чином, строк давності по вказаному кримінальному правопорушенню відповідно до ст.49 КК України міг сплинути 31.08.2019.

Але, відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.

Органами досудового слідства 10.02.2017 було зупинене досудове розслідування і ОСОБА_6 було оголошено у розшук. 22.05.2017 досудове розслідування було відновлено.

Ухвалою суду від 09.08.2019 ОСОБА_6 було оголошено у розшук, оскільки той ухилявся від явки до суду і вжитими судом заходами встановити його місцезнаходження не вдалося.

Ухвалою судді від 17.10.2019 провадження було відновлено, оскільки ОСОБА_6 з`явився у судове засідання.

Оскільки, у зв`язку з оголошення ОСОБА_6 у розшук, розгляд провадження двічі зупинявся, суд вважає, що строки звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не настали, а тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.49, 370, 374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт строком 240 годин.

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення експертиз 221,40 грн.

Речові докази: копії записів з медичної амбулаторної картки та оптичний диск зберігати в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

СуддяОСОБА_1