Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3571/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановила:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд дійшов висновку, що сама по собі поведінка засудженого не є достатньою для доведення виправлення, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_8 стає на шлях виправлення, однак не є достатнім для висновку, що він вже довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його заяву щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки вона є незаконною. Зазначає, що суд не врахував те, що він не має порушень встановленого порядку відбування покарання, відповідально ставиться до роботи, за що отримує заохочення. Вважає, що його каяття у скоєному злочині та відношення до робіт з благоустрою не мають постійного характеру.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, з достатньою повнотою з`ясувавши, чи став засуджений на шлях виправлення та чи відбув він у встановленому законом порядку необхідний строк покарання.

Так, ОСОБА_8 засуджений 15.03.2013 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ст. 71, ч. 3 ст. 187 КК України на 7 (сім) років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Вдруге засуджений 12.11.2013 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 4 ст.70, ст. 395 КК України на 7 (сім) років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.16р. в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 27.01.13р. до 13.12.13р. за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Згідно даних Коростенської ВК №71, засуджений ОСОБА_8 з 23.01.2014 року відбуває покарання в ДУ «Бердичівська ВК №70». Початок строку відбування покарання: 27.01.2013 року, кінець строку: 11.09.2019 року. За період відбування покарання характеризується посередньо.

22.03.2017 року засіданням комісії ДУ «Бердичівська ВК №70» розглядалось питання про застосування до засудженого невідбутої частини покарання більш м`якою відповідно до ст. 82 КК України. У застосуванні пільг засудженому було відмовлено, так як він під час відбування покарання своєю поведінкою та відношенням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

З врахуванням характеризуючих даних засудженого ОСОБА_8 , який вимог режиму додержується, не є злісним порушником, працює, за що заохочувався, але вину у розбої до цього часу фактично заперечує, при тому, що злочин, за який він відбуває покарання, було вчинено в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що в сукупністю з уникненням від виконання соціально корисної роботи (не виконує та не вбачає необхідності у виконанні робіт по благоустрою), тяжкістю вчиненого в період звільнення від відбування покарання за попередній злочину, за який на даний час відбуває покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність переконливих даних про його виправлення, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 листопада 2018 року щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: