Провадження №1-кс/760/507/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі його заяви за вихідним № 2761/06 від 06.12.2018, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України (далі НАБ України), що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення за вихідним № 2761/06 від 06.12.2018.

Скарга обґрунтована тим, що 06.12.2018 ОСОБА_3 подав на ім`я керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 заяву про вчинення кримінального правопорушення за вихідним № 2761/06 від 06.12.2018, подану в порядку ст.214 КПК України.

Скаржник зазначає, що станом на день подачі скарги відомості до ЄРДР не були внесені.

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_3 в скарзі просив:

- визнати бездіяльність керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 протиправною;

- зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 вих.№ 2761/06 від 06.12.2018 про вчинене кримінальне правопорушення суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , яку НАБУ зареєструвало за вх. № В-10602 за кваліфікацією ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України;

- зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях;

- зобов`язати керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 повідомити суду про виконання ним ухвали слідчого судді.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її повністю задовольнити.

Національне антикорупційне бюро України про день, час та місце судового засідання було повідомлено належним чином, до слідчого судді надійшли письмові пояснення представника НАБУ щодо скарги, в яких остання просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що відомості за вказаною заявою не було внесено уповноваженими особами НАБУ до ЄРДР, оскільки заявником не було наведено достатніх, об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро.

Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали,пояснення скаржника та письмові пояснення на скаргу представника НАБУ, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Виходячи з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, пр окурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Разом з цим, слідчим суддею з`ясовано, що ОСОБА_3 у своїй заяві до керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 оскаржує, на його думку, завідомо неправосудну ухвалу судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 16.11.2018 по справі №756/13660/18, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Таким чином, заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення є його незгодою з вищевказаним судовим рішенням та не містить будь-яких відомостей про вчинений злочин, зокрема про завідомо неправосудність судової ухвали, які відповідно до ч.5 ст.214 КПК України мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зв`язку з цим слід також зазначити, що ч.1 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Виходячи з пп.5, 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень існує базовий принцип, відповідно до якого оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом. Цей принцип є ключовим наслідком конституційної гарантії незалежності суддів, яка розглядається як одна із основних характеристик верховенства права в демократичному суспільстві.

КРЄС підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Держави повинні гарантувати відповідність їхніх національних процедур вимогам, викладеним у рішеннях зазначеного Суду.

Згідно з п.10 Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 Про незалежність судової влади судові рішення виходячи з їх обов`язковості до виконання на всій території України вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Відповідно до п.12 вищевказаного Пленуму оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР заяву про злочин, розпочати досудове слідство та надати заявнику витяг з ЄРДР.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні вимог ОСОБА_3 щодо зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 повідомити суд про виконання ними ухвали слідчого судді слід відмовити, оскільки в нормою ст. 129-1 Конституції України, на яку посилається скаржник, йдеться про набрання законної сили та порядок виконання рішення суду, що не стосується повноважень та ухвали слідчого судді, що унеможливлює задоволення скарги в цій частині.

Крім того, законодавством України, зокрема статтею 307 КПК України, встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які він уповноважений постановити за результатами розгляду скарги, що унеможливлює задоволення скарги в частині визнання бездіяльності керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 протиправною, а тому в цій частині скарги ОСОБА_3 слід відмовити

Також слідчий суддя вважає, що слід відмовити у задоволенні вимог щодо надання йому витягу з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерполого, оскільки це можливо лише у вже відкритому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись стст. 19, 126, 129 Конституції України, стст. 9, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі його заяви за вихідним № 2761/06 від 06.12.2018.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1