Справа № 495/5499/18
Номер провадження 1-кп/495/345/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000540 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, з середньотехнічною освітою, одруженого працюючого водієм в АТП « НОМЕР_1 », раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 20.02.2018 року приблизно о 11 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 в світлий час доби, при сухому дорожньому покритті, рухаючись на технічно справному автобусі марки "Богдан -А091" р/н НОМЕР_2 ., за маршрутом перевезення пасажирів №534 сполученням «м. Білгород-Дністровський - Кароліно-Бугаз»., здійснюючи заїзд на автостанцію яка розташована по вул. Ізмаїльська в м. Білгород-Дністровській, Одеської області, перед зміною напрямку руху перебуваючи на своєму робочому місці всіма можливими методами, у тому числі маніпуляціями свого тіла не переконавшись в повній безпеці руху автобуса для інших учасників руху, не урахувавши дорожню обстановку, порушуючи вимоги пунктів 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, біля будинку № 54-А здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_5 , яка в цей час здійснювала рух біля правого краю на території автостанції, в результаті дорожньо-транспортної пригоди остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та була доставлені до Білгород-Дністровської районної лікарні.

Порушення виразилось в тому, що водій автобусу обвинувачений ОСОБА_3 , допустив порушення вимог:

1.) п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.) п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи №18-803, ходова частина, рульове курування й гальмова система автобуса Богдан А091 р/н НОМЕР_2 до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автобус у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. В цих системах не було несправностей які могли б обумовити раптове для водія відведення автобуса від вибраного напрямку руху або відмову систем.

Згідно висновку судової трасологічної експертизи №18-804, на автобусі Богдан А091 р/н НОМЕР_2 , будь яких ушкоджень і слідів, утворення яких було би характерно для утворення при контактуванні цього автобуса з тілом людини (з пішоходом) по типу наїзду, або переїзду, при експертному огляді не встановлено. Однак з фотографій автобуса Богдан А091 р/н НОМЕР_2 на місці ДТП, на боковини шини переднього правого колеса цього автобуса оглядаються сліди, які з експертної точки зору могли бути утворені при контактуванні з пішоходом.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 18-1570 по дослідженню обставин наїзду автобуса Богдан А091 р/н НОМЕР_2 на пішохода, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах дії водія автобуса Богдан А091 р/н НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пунктів 2.3 б), 10.1 ПДР» згідно з якими цьому волію слід було бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою й реагувати на її зміну, при цьому перед зміною напрямку руху (при заїзді на автостанцію) перебуваючи на своєму робочім місці всіма можливими методами, у тому числі маніпуляціями свого тіла переконатися в повній безпеці руху автобуса для інших учасників руху. Належним виконанням вимог пунктів 2.3 б), 10.1 ПДР водій автобуса ОСОБА_6 А091 мав технічну можливість запобігти розглянутій події.

Оскільки в розглянутих умовах водій автобуса ОСОБА_6 А091 належним виконанням вимог пунктів 2.3 б), 10.1 ПДР мав технічну можливість запобігти розглянутій події, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаних пунктів, перебувають у причинному зв`язку з настанням події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 79 від 02.05.2018 року, при госпіталізації в лікувальну установу у потерпілої ОСОБА_5 були тілесні ушкодження: 1. Закрита травма області лівого колінного суглоба, що включала закритий крайовий перелом внутрішнього мищелка лівої стегнової кістки, закритий спіралеподібний перелом лівої великої гомілкової кістки під верхньою суглобовою головкою, закритий поперечний перелом лівої малої гомілкової кістки під верхньою суглобовою головкою, з крововиливом в сумку лівого колінного суглоба; 2. Забійна рана лівої половини лобної області; 3.Садна тильної поверхні лівої кисті; 4. Синець в області правого гомілково-ступневого суглоба. Наявність кровоточивих саден і забійної рани у потерпілої ОСОБА_5 вказує на те, що тілесні ушкодження могли виникнути незадовго (години) до звернення за медичною допомогою 20.02.2018р.

Травма голови і кінцівок у потерпілої ОСОБА_5 , що об`єднала: 1. Закритий крайовий перелом внутрішнього мищелка лівої стегнової кістки, закритий спіралеподібний перелом лівої великої гомілкової кістки під верхньою суглобовою головкою, закритий поперечний перелом лівої малої гомілкової кістки під верхньою суглобовою головкою, з крововиливом в сумку лівого колінного суглоба; 2. Забійну рану лівої половини лобної області; 3.Садна тильної поверхні лівої кисті; 4. Синець в області правого гомілково-ступневого суглоба, не викликала загрозливих для життя явиш (при госпіталізації в свідомості, пульс 82 в 1 хвилину, артеріальний тиск 90/40 мм.рт.ст.). Поєднана травма голови, кінцівок у потерпілої ОСОБА_5 викликає тривалий розлад здоров`я, понад 21 день, у відповідності до п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відноситься до категорії середньої тяжкості, по критерію тривалого розладу здоров`я.

Закриті переломи в області лівого колінного суглоба, складовою яких був спіралеподібний перелом лівої великої гомілкової кістки, зазвичай виникає при повороті ( обертанні ) тіла навколо поздовжньої вісі ( довжини кінцівки ), за умови фіксованої ступні. Забійна рана в лівій половині лобної області, садна в області лівої кисті, синець в області правого гомілково-ступневого суглоба виникли в результаті травмуючої дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості котрих в тілесних ушкодженнях не відобразились. Можливо, що тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 виникли при зіткненні з транспортним засобом, як вказано в постанові. Підсумок обґрунтований наступним: 1. Наявні закриті переломи великих трубчастих кісток ; 2. Одностороння ( переважно зліва ) локалізація.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 80 від 03.05.2018 року, закриті переломи в області лівого колінного суглоба складовою яких був спіралеподібний перелом лівої великої гомілкової кістки, зазвичай виникають при повороті (обертанні), тіла навколо поздовжньої вісі ( довжини кінцівки) за умови фіксованої стули. Відповідно вказаному переломи в області лівого колінного суглоба могли виникнути, в положенні потерпілої стоячи в момент можливого первинного контакту з транспортним засобом

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 20.02.2018 року приблизно о 11 годині 40 хвилин, в світлий час доби, він рухаючись на автобусі марки "Богдан -А091" р/н НОМЕР_2 ., здійснював заїзд на автостанцію яка розташована по вул. Ізмаїльська у м. Білгород-Дністровській. Потерпілу він не бачив. Коли вийшов з автобусу, то побачив, що потерпіла ОСОБА_5 лежить на асфальті напроти правого колеса його автобусу. Цивільний позов потерпілої визнав частково, а саме готовий сплатити суму збитку, яка доказується квитанціями. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, задовільну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, його каяття в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, те, що з часу ДТП обвинувачений не вчинив реальних дій на погашення шкоди, завданої потерпілій, а також враховуючи думку самої потерпілої, яка у своїй письмовій заяви просила покарати обвинуваченого за всією строгістю закону, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченим у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

У ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов, а саме: майнову шкоду у сумі 32 706 грн., моральну шкоду у сумі 200 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного та досліджених доказів суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а саме у сумі 70 000грн., у частині стягнення майнової шкоди позов необхідно залишити без розгляду з правом пред`явити його в порядку цивільного судочинства так як потерпілою не надано до суду належних доказів в обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення майнової шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 70 000 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини автобуса в сумі 2145 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи слідів і пошкоджень на автобусі в сумі 2145 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП за участю автобуса і пішохода в сумі 2860 гривень.

Речові докази: автобус марки «БОГДАН А 091» р/н НОМЕР_2 , переданий за ухвалою суду на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 залишити по належності.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 70 000 грн. В частині стягнення майнової шкоди цивільний позов залишити без розгляду з правом звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини автобуса в сумі 2145 гривень.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної експертизи слідів і пошкоджень на автобусі в сумі 2145 гривень.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП за участю автобуса і пішохода в сумі 2860 гривень.

Речові докази: автобус марки «БОГДАН А 091» р/н НОМЕР_2 , переданий за ухвалою суду на зберігання засудженому ОСОБА_3 залишити по належності.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1