Справа № 202/1400/19
Провадження № 1-кс/202/4782/2019
УХВАЛА
Іменем України

07 травня 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , представників ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представників Дніпровської міської ради ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001281,-
ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001281 від 06 2017 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна.
Відповідно до клопотання 16.06.2016 року до СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшла заява ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що невстановлена особа незаконно заволоділа земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, встановлено, що невстановлені особи, шляхом шахрайських дій, придбали право на майно, а саме об`єкти незавершеного будівництва та земельні ділянки, у тому числі, земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та нехтуючи вимогам чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, без право на забудову, вчинили самовільне будівництво житлового комплексу на самовільно зайнятих земельних ділянках, не перерахувавши до бюджету міста Дніпра обов`язкові пайові внески, внаслідок чого територіальній громаді міста заподіяна майнова шкода в особливо великих розмірах.
Тому, слідчий просить накласти арешт на недобудований будинок по АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0126; земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0127, з забороною укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт на вказаному об`єкті нерухомого майна та земельних ділянках.
В судовому засіданні слідчий, прокурор та представники Дніпровської міської ради підтримали клопотання, просили задовольнити, оскільки з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні. Так у разі відсутності арешту, речові докази можуть бути зруйновані, або відчужені, що завдасть шкоду кримінальному провадженню.
Представники ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні вказали на недоцільність накладення арешту, відсутність ризиків для застосування заходу забезпечення, та зазначили, що на вказане у клопотанні майно вже накладено арешт, тому просили відмовити в задоволенні клопотання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на розпорядження майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання речовим доказам від 25 квітня 2019 року, недобудований будинок по АДРЕСА_3 (колишня вул. Плеханова, 15 к, АДРЕСА_5 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126, а також на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:422:0126 та :02:422:0127, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001281.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те, що предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні, є земельна ділянка та недобудована будівля, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є законним, таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та, на даній стадії досудового розслідування, підлягає задоволенню, а тому з метою збереження речових доказів, недопущення зникнення, втрати чи настання інших несприятливих наслідків в кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на недобудований будинок по АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0126; земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0127.
В даному випадку таке обмеження є розумним та співмірним завданням кримінального провадження, а слідчим суддею встановлено відсутність негативних наслідків для третіх осіб, які б перешкоджали застосуванню такого заходу забезпечення.
Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001281 - задовольнити.
Накласти арешт, а саме тимчасове позбавлення права відчуження, розпорядження та користування недобудованим будинком по АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ), що розташований на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та на земельній ділянці площею 0,0267 га, кадастровий номер :02:422:0126 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0126; земельною ділянкою з кадастровим номером :02:422:0127, з забороною укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт на вказаному об`єкті нерухомого майна та земельних ділянках.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.
Повний текст ухвали оголошено о 10 годині 30 хвилин 11 травня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1