Ухвала
Іменем України
26 грудня 2018 р.

м. Київ
справа № 754/482/18

провадження № 51-10499 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Шанкіра Азербайджан, громадянина Азербайджану,

засуджено за частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк покарання визначено рахувати з 12 січня 2018 року.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 рокувирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року змінено.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього зобов`язання передбачені частиною 1 статті 76 цього Кодексу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зокрема вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, не зазначає їх, як і не зазначає конкретні помилки, які на його думку, були допущені судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статті 412 КПК.
Крім того, у мотивувальній частині касаційної скарги прокурор вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, однак не наводить підстав, які унеможливлювали суд застосувати до засудженого вимоги статті 75 КК України.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК, частиною 1 статті 429 цього Кодексу, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3