Справа № 477/1677/17
Провадження № 1-кп/477/29/18
УХВАЛА

19 листопада 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

під час розгляду об`єднаного судом кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2

ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 та ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 та ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває зазначене об`єднане кримінальне провадження із затвердженими обвинувальними актами.

В судовому засіданні 19 листопада 2018 року захисники обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали клопотання, відповідно до якого просили визнати недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів з участю потерпілих: ОСОБА_8 від 22 листопада 2017 року, ОСОБА_9 від 18 листопада 2017 року та ОСОБА_10 від 18 листопада 2017 року.

В обґрунтування клопотання вказували, що протоколи не відповідають вимогам, виписаним в ст. 104 КПК України, в тому числі в них відсутня описова частина, відсутня послідовність дій та отримані результати процесуальних дії.

Обвинувачені клопотання підтримали.

Прокурор був проти задоволення цього клопотання, вказуючи, що протоколи слідчих експериментів та слідчі дії відповідають вимогам закону.

Вислухавши думку учасників розгляду щодо заявленого клопотання, перевіривши клопотання та обвинувальний акт з матеріалами провадження, суд встановив наступне та прийшов до такого висновку.

Під час розгляду справи та дослідження письмових доказів прокурором було пред`явлено для дослідження протоколи слідчих експериментів: від 22 листопада 2017 року з участю потерпілого ОСОБА_8 , від 18 листопада 2017 року з участю потерпілого

ОСОБА_9 , від 18 листопада 2017 року з участю потерпілого ОСОБА_10 , до яких додавалися CD-R диски із відеозаписами проведених цих слідчих дій.

З переглянутих відеозаписів слідчих експериментів вбачається, що під час слідчих дій потерпілі, із застосуванням відеозйомки, надали пояснення по суті справи та повідомили про відомі обставини, які відбувалися з їх участю, в тому числі і про отримання тілесних ушкоджень. Слідчі дії проводилися в приміщенні відділення поліції і під час їх проведення слідчий лише уточнив у них обставини нанесення тілесних ушкоджень з демонстрацією деяких ударів на собі.

В ст. 240 КПК України визначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник (ч. 3 цієї статті).

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови та результати слідчого експерименту (ч. 6 ст. 240 КПК України).
В статті 104 КПК України передбачено вимоги до складання протоколу, а саме, він складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:
місце, час проведення та назву процесуальної дії;
особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);
всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);
інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
2) описової частини, яка повинна містити відомості про:
послідовність дій;
отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;
3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:
вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;
спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;
зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
До протоколу може бути доданий відеозапис процесуальної дії (ст. 105 КПК України).
В той же час, в наданих суду протоколах слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутнє докладне викладення умов і результати слідчого експерименту. В них тільки записано, що проводиться слідчий експеримент з метою уточнення та перевірки показань потерпілого і відразу записано, що після проведення слідчого експерименту було переглянуто відеозапис його проведення. Тобто в протоколах суть проведених слідчих експериментів не описана.
Крім того, як визначає ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної слідчої дії, однак проведені слідчі дії за участю вказаних потерпілих, на думку суду, є не слідчим експериментом, а допитом потерпілих із застосуванням відеозйомки.
Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ч. 3 ст. 89 КПК України).
З врахуванням викладеного, з огляду на те, що проведені слідчі експерименти з участю потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відповідають вимогам ст. 240 КПК України, а оформлені протоколи про їх проведення не відповідають процесуальній формі, визначеній ст.ст. 103, 104 та ч. 7 ст. 240 КПК України, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання їх недопустимими.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 89, 223, 240, 369-372 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В:

Клопотання захисників обвинувачених - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання недопустимими протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити.

Визнати недопустимими протоколи проведення слідчих експериментів від 22 листопада 2017 року з участю потерпілого ОСОБА_8 , від 18 листопада 2017 року з участю потерпілого ОСОБА_9 , від 18 листопада 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1