Справа № 296/7422/18
Вирок
Іменем України

21 лютого 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0002280 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в смт.Ємільчине, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2018 року близько 19 год. 00 хв. перебуваючи поблизу під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , який сидів на бетонному стовпчику біля під`їзду та лівою ногою наніс удар в область обличчя ОСОБА_4 . Від вказаного удару останній втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на спричинення останньому тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 близько п`яти ударів ногами в область обличчя та голови.
Внаслідок своїх злочинних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна на правому ліктьовому суглобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці кута справа - які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В ході судового розгляду ОСОБА_5 вину визнав повністю. Підтвердив обставини за яких він в ході раптово виниклої суперечки заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_4 в суді підтвердив, що саме ОСОБА_5 ногою наніс йому один удари в область обличчя від якого він впав. Після цього ОСОБА_5 ногою наніс ще декілька ударів в область обличчя та голови. Від ударів у нього виник перелом нижньої щелепи та садна на правому ліктьовому суглобі.
В ході судового розгляду були дослідженні наступні докази: протокол проведення слідчого експерименту від 09.06.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , який розповів та показав те, як отримав тілесні ушкодження; висновки судово-медичних експертиз №1740 від 19.07.2018 року та №1730 від 19.07.2018 року з яких встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розгляду здоров`я та які могли утворитися за обставин, вказаних ним під час проведення слідчого експерименту.
У зв`язку з не оспорюванням фактичних обставин, за згодою учасників процесу, ухвалою суду визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Оцінюючи в сукупності дослідженні докази, суд приходить висновку про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікує його дії :
за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, з ознакою тривалого розладу здоров`я.
Призначаючи покарання, суд відповідно ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України є не тяжким.
Обставиною, яка відповідно ст.66 КК України пом`якшує покарання є щире каяття.
Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
Досліджуючи дані про особу ОСОБА_5 , суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.
ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, є молодого віку, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, працює не офіційно. Як слідує з досудової доповіді, наданої уповноваженим представником органу пробації, виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства на певний строк.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків, даних про особу винного, суд призначає покарання в межах санкції статті за якою він визнається винним, а саме у виді обмеження волі з випробуванням, дійшовши висновку про можливість його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Оскільки цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 1260,00 грн. обвинувачений відшкодував добровільно, про що свідчить долучена квитанція про його сплату, то такий підлягає залишенню без розгляду.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного ) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один ) рік.
Відповідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1