ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3199/18 Номер провадження 11-кп/814/305/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.08.2018 року
В С Т А Н О В И Л А
Вказаною ухвалою в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, судом першої інстанції враховано встановлені обставини справи, дані щодо поведінки засудженого під час відбування покарання, який має заохочення, стягнень не має, його характеристику, яка є позитивною, ставлення засудженого до вчиненого злочину, а саме невизнання ним вини у його вчиненні, участь засудженого у програмах диференційованого виховного впливу, висновки комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» щодо відсутності підстав для внесення подання про заміну невідбутої засудженим частини покарання більш м`яким, а тому засуджений на шлях виправлення не став.

За викладених обставин та з урахуванням того, що заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, суд підстав для задоволення клопотання засудженого не вбачав, в звязку з чим у його задоволенні відмовив.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду засудженим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій останній прохає ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Так, положеннями ст. 82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.
Згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.
Пунктом 17 цієї постанови передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.
Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.
З матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 вбачається, що вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 12.11.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі .
Початок строку відбування покарання 05.10.2016 року.
Кінець строку відбування покарання 05.04.2020 року.
ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі знаходиться з 05.10.2016 року.
Під час утримання в державній установі «Сумський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.
З 18.05.2017 року відбуває покарання в державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)».
Рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» від 07.12.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні ст.ст.100, 101 КВК України, у зв`язку з тим, що останній не стає на шлях виправлення та рішенням комісії Державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» від 12.07.2018 року засудженому відмовлено у його представленні до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки за висновком комісії останній не став на шлях виправлення.
Однак згідно матеріалів провадження, як було встановлено судом першої інстанції, згідно тексту ухвали, ОСОБА_7 був працевлаштований робітником на швацькій дільниці виробництва установи. До праці ставився сумлінно, проявляв розумну ініціативу. На даний час не працює. Позову не має.
За час відбування покарання у ДУ «Кременчуцька виправна колонія №69» характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений два рази. Стягнень не має.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу фізкультура і спорт, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки і передачі. На профілактичних обліках засуджений ОСОБА_7 не перебуває.
Відтак, колегія суддів вважає, що вищезазначене свідчить про усвідомлення ОСОБА_7 своєї протиправної поведінки та робить висновок, що останній став на шлях виправлення.
На думку колегії суддів висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення не відповідає фактичним обставинам справи.
У зв`язку із наведеним, враховуючи особу засудженого, який виключно позитивно характеризується, участь його в житті установи виконання покарань, позитивне ставлення до праці, наявність заохочень, відсутність стягнень та строк відбутого покарання, доводи апеляційної скарги про необхідність заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 51 КК України обмеження волі є більш м`яким видом покарання порівняно з позбавленням волі.
На думку колегії суддів, така заміна призначеного покарання на обмеження волі буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає їх такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
Крім формальних підстав для застосування ст. 82 КК України під час апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та йому необхідно замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням у відповідності до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України ухвали суду апеляційної інстанції про задоволення заяви засудженого про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.08.2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задовольнити.

На підставі ст. 82 КК України замінити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 12.11.2015 року більш м`яким у вигляді обмеження волі строк на 1(один) рік 2 (два) місяці 18 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4