Справа № 524/8963/17
Провадження 1-о/524/5/19
УХВАЛА

12.02.2019 року суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року до Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшла заява засудженого вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05.04.2018 року за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна ОСОБА_2 про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами.
В заяві просить Автозаводський районний суд м.Кременчука переглянути вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука за нововиявленими обставинами, а саме з тих причин, що суд першої інстанції при кваліфікації злочину спирався на доказ, яким є висновок експерта № 1002 Кременчуцького міжрайонного відділення обласного бюро СМЕ департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації ОСОБА_3 , який провів судово - медичну експертизу від 21.11.2017 року громадянина ОСОБА_4 , 2003 року народження в підсумках якої вказано, що покази ОСОБА_4 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення йому тілесних ушкоджень. Цей підсумок зроблений з висновку експертизи від 14.11.2017 року № 979: слідчого експерименту від 20.11.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_4 базуючись на висновку судмедексперта від 14.11.2017 року про наявність тілесних ушкоджень, які зроблені через 15 діб їх утворення і свідчення потерпілого що не є прямим доказом і суд не може кваліфікувати злочин за більш тяжкою статтею у відповідності ст.. 17 КПК України щодо усіх сумніві щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Тому суд керуючись КПК України і неправильно застосовуючи норму кваліфікації статті за тяжкістю дійшов неправильного висновку і виніс невірний вирок. Також зазначено про неповноту судового розгляду, а саме: не допит як свідка гр.. ОСОБА_5 та не достатня робота адвоката, який допустив судові недоліки.
Не вдаючись до аналізу змісту обставин, які заявник вважає нововиявленими і не даючи їм оцінку та не вирішуючи питання про можливість задоволення заяви, перевіряючи заяву на її відповідність змісту ст.. 462 КПК України, при вирішенні питання про відкриття кримінального провадження виходжу з наступного.
Вказана заява не відповідає вимогам п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, а саме: відсутнє обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, оскільки висновок судово-медичного експерта № 1002 про який вказує заявник і на підставі якого, на думку ОСОБА_2 , була визначена не вірна правова кваліфікація за якою його було засуджено - був предметом розгляду як в суді першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, відсутні відомості про те, що зазначена як нововиявлена обставина - необхідність допиту свідка ОСОБА_5 , покази якого можуть істотно вплинути на встановлення істини у справі, не були відомі і не могли бути суду та йому під час судового розгляду. Окрім цього, ОСОБА_2 зазначено про не достатню роботу адвоката, який допустив судові недоліки, при цьому не вказано хто саме з адвокатів допустив помилки, які саме та чим це обґрунтовується/підтверджується. В той час, як провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами здійснюється в зв`язку з виявленням таких обставин, які або виникли вже після судового розгляду, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.
При цьому, жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. Європейський Суд з прав людини допускає можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише в межах, що не порушують принципу юридичної визначеності. У п.40 рішення ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Відповідно до ч.3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, згідно з якими заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає поверненню, якщо особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.
Керуючись ст. ст. 459, 461, 462, 464, ч.3 ст. 429 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишити без руху.
Надати ОСОБА_2 строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання ухвали про залишення без руху його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
У разі невиконання вказаних вимог заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає поверненню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1