Провадження № 1-кп/734/39/19 Справа № 734/1397/15-к
В И Р О К

іменем України

07 березня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000075, що внесене 24 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благовещен-

ка ст. Луганського району Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, курсанта 3-ої навчальної механізованої роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання солдат, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , судимого: 1)за вироком від 27 листопада 2013 року Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком до 1 року; 2)за вироком від 09 січня 2014 року Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 і ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення з іспитовим строком до 2 років, із 10.00 години 06 листопада 2018 року знаходиться під вартою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

29 січня 2015 року солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . За наказом № 19 від 29 січня 2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду курсанта 3-ої навчальної механізованої роти військової частини, зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції Україну захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Згідно зі ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16 і 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати й виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У порушення вище вказаних вимог солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_3 приблизно о 20.30 годині 02 квітня 2015 року самовільно залишив територію цієї військової частини і до 23.00 години 22 травня 2015 року до затримання його оперативними співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 . Отже, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину та не виконував обов`язки військової служби тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ, розпочався 17 березня 2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав і показав, що у березні 2015 року у його сім`ї народився син, а тому попросив ротного поїхати додому. Написав 08 квітня 2015 року рапорт на відпустку тривалістю 15 днів і поїхав додому. На військовій службі був відсутнім 21 день, але мав намір проходити військову службу. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується такими доказами:

свідок ОСОБА_6 показав, що виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 . 03 квітня 2015 року на його ім`я написаний рапорт про відсутність солдата ОСОБА_3 на шикуванні. У зв`язку із чим організовані пошуки ОСОБА_3 на території військової частини. На телефонні дзвінки той не відповідав. На його ім`я від ОСОБА_3 рапорт про надання відпустки не надходив. Безпосередньо до нього солдат ОСОБА_3 не звертався;

свідок ОСОБА_7 показав, що у солдата ОСОБА_3 був прямим начальником, у військовій частині НОМЕР_1 обіймав посаду заступника командира військової частини (по особовому складу). У військовій частині проходив навчання курсант ОСОБА_3 03 квітня 2015 року під час шикування у військовій частині виявлена відсутність солдата ОСОБА_3 . На телефонні дзвінки той не відповідав. Проводилося службове розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини. Підстави для надання ОСОБА_3 відпустки за сімейними обставинами були відсутні. До нього ОСОБА_3 не звертався з питання надання відпустки;

матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 .

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує визнання вини, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку від 09 січня 2014 року Бобровицького районного суду Чернігівської області, тобто до повного відбуття покарання, а тому покарання йому необхідно призначати відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, - покарання за сукупністю вироків.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 09 січня 2014 року Бобровицького районного суду Чернігівської області, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати з 10.00 години 06 листопада 2018 року, тобто із часу його фактичного затримання. Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування призначеного покарання 1 (один) день перебування його 22 травня 2014 року під вартою у період досудового розслідування.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя