ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/121/19
провадження № 1-кп/753/922/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004424 від 14.11.2018 р. за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що він 28.11.2018 р. звернувся до Київської міської клінічної лікарні «Соціотерапія» для проходження лікування від наркозалежності, про що свідчить Контракт, укладений між ним та Київською міською наргологічною лікарнею «Соціотерапія» від 28.11.2018 р.

Прокурор в судовому засіданні залишив на розсуд суду вирішення питання щодо доцільності задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст. 309 КК України - особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» - вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що клопотання обвинуваченого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що підтверджують те, що обвинувачений ОСОБА_4 страждає на наркоманію, а відтак потребує відповідного лікування, зокрема направлення лікаря-нарколога на проходження лікування.

При цьому суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого на контракт, укладений між ним та Київською міською наркологічною лікарнею «Соціотерапія» від 28.11.2018 р., оскільки цей документ підтверджує лише факт самостійного звернення обвинуваченого до лікувального закладу за мотиваційною програмою одночасно з лікуванням від наркозалежності, та в якій не зазначено про необхідність лікування обвинуваченого від наркоманії. Крім того, суд враховує, що обвинувачений звернувся до медичного закладу вже після закінчення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

Висновок про необхідність підтвердження особою проходження медичного огляду та встановлення діагнозу «наркоманія», та наявності відповідного лікарського висновку щодо необхідності особи, яка страждає на наркоманію, проходження відповідного лікування, констатований в постанові Верховного Суду від 06.09.2018 р. у справі № 450/3304/16-к.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що звернення обвинуваченого до медичного закладу з метою пройти курс лікування від наркозалежності не є достатньою підставою для застосування положень ч.4 ст. 309 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд розцінює зазначене клопотання як намагання ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст. 309 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1