Справа № 191/763/19
Провадження № 1-кс/191/373/19
У Х В А Л А
26 березня 2019 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні, в залі суду м. Синельникове скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову про відмову у задоволенні клопотання , -

В С Т А Н О В И В :

06.03.2019 року захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду зі скаргою на постанову про часткове задоволення клопотання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Синельниківським ВП ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001031 від 17.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судці Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 21 лютого 2019 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 .

Цією ухвалою скасовано постанову прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 22 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про відновлення досудового розслідування, скасування розшуку, відкликання ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу, складення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і надіслання його до суду.

Зобов`язано прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 :

задовольнити клопотання ОСОБА_5 про відновлення досудового розслідування, скасування розшуку, відкликання ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу, складення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, при наявності зазначених у статі 49 КК України підстав та надіслання його до суду;

відновити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні;

відкликати ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу;

скласти клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та надіслати його до суду.

26.02.2019 року до Синельниківської місцевої прокуратури надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 від 21.02.2019 р., в якому він просив протягом 3 днів виконати дії, зазначені в резолютивній частині ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду від 21.02.2019 р.

Згідно із постановою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про часткове задоволення клопотання від 01 березня 2019 року цим прокурором відмовлено в задоволенні клопотання в частині звернення ним до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із неотриманням згоди підозрюваного ОСОБА_5 на таке звільнення.

У мотивувальній частині вказаної вище постанови прокурором ОСОБА_3 зазначено, що «У відповідності до ст. 287 КПК України до клопотання прокурора повинна бути додана письмова згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності. Станом на 01.03.2019 прокурором не отримано письмової згоди підозрюваного ОСОБА_5 на звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з відсутністю останнього на території України».

Це твердження прокурора ОСОБА_3 у його постанові завідомо для нього не відповідає дійсності через те, що ОСОБА_5 в грудні 2018 року поштою надіслав клопотання про закриття кримінального провадження на ім`я заступника керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у якому вказав про те, що зміст статті 285 КПК України йому роз`яснений та, що він, ОСОБА_5 , дає свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Саме за результатами розгляду першого клопотання ОСОБА_5 постановою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 22 грудня 2018 року було вперше відмовлено у його задоволенні і саме ця постанова прокурора ОСОБА_3 скасована ухвалою судді ОСОБА_1 за результатами розгляду скарги 21.02.2019 р. 11 січня 2019 року, захисником ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 до канцелярії Синельниківської місцевої прокуратури подано разом із супровідним листом вих. № 01 від 11.01.2019 р. на ім`я керівника Синельниківської місцевої прокуратури повторне аналогічне першому клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, адресоване заступнику керівника Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та прокурору Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , справжність підпису ОСОБА_5 на якому засвідчена 28 грудня 2018 року ОСОБА_7 - 2 секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Словенія (зареєстровано в реєстрі за № 570/290).

Обидва клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження знаходились в матеріалах даного кримінального провадження на час розгляду слідчим суддею ОСОБА_1 моєї скарги - 21 лютого 2019 року.

За правилом ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання, зокрема, сторони захисту слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист (ч. 2 ст. 114 КПК України). Виходячи із вищезазначеного, враховуючи тривалий час, протягом якого прокурор Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Скасувати постанову прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 01 березня 2019 року в частині його відмови звернутися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України.

Зобов`язати прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 скласти клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та надіслати його до суду в триденний строк.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечував, оскільки вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, на цей час знову досудове слідство призупинено та ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, ознайомившись із доводами скарги, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості. Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у даному випадку особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. З огляду на викладене вище, приписи ч. 2 ст. 49 КК України про зупинення перебігу давності у зв`язку з ухиленням від досудового слідства або суду до ОСОБА_5 не можуть бути застосовані. Відповідно до вимог ст. 115 КПК України строк давності у цьому кримінальному провадженні закінчився о 24 годині 19 червня 2017 року.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Із наведеного вище вбачається, що захисником, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 до Синельниківської місцевої прокуратури надано, зокрема, документи, з яких вбачається фактичне місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 у Республіці Словенія. Згідно із довідкою № КР 13 від 19.09.2017 р. про реєстрацію тимчасового місця проживання/тимчасову реєстрацію за кордоном стосовно ОСОБА_5 останній з 19.09.2017 р. має наступне тимчасове місце проживання/тимчасову реєстрацію за кордоном: АДРЕСА_1 . Усі повістки про виклик в даному кримінальному провадженні направлялися ОСОБА_5 за місцем його реєстрації в Україні, у той час, як він фактично проживав у Словенії. Зі вказаної причини ОСОБА_5 не було відомо про те, що він викликається до органу досудового розслідування. У матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_5 умисно ухилявся або ухиляється від слідчого, прокурора або суду. Таким чином, прокурор повинен був не лише розглянути вищезазначене клопотання ОСОБА_5 , а і задовольнити його з наведених у клопотанні підстав.

Ухвалою слідчого судді за наведених мотивів скасовано постанову прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 22 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про відновлення досудового розслідування, скасування розшуку, відкликання ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу, складення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і надіслання його до суду.

Зобов`язано прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 :

задовольнити клопотання ОСОБА_5 про відновлення досудового розслідування, скасування розшуку, відкликання ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу, складення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, при наявності зазначених у статі 49 КК України підстав та надіслання його до суду;

відновити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні;

відкликати ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу;

скласти клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та надіслати його до суду.

На виконання наведеної ухвали слідчого судді від 21 лютого 2019 року спочатку відновлено досудове розслідування, скасовано розшук, відкликано ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, в складенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, при наявності зазначених у статі 49 КК України підстав та надіслання його до суду було відмовлено з посиланням на відсутність заяви ОСОБА_5

14 березня 2019 року без проведення додаткових слідчих дій та повторного повідомлення ОСОБА_5 за місцем фактичного мешкання про виклик до слідчого, всупереч вже прийнятого рішення слідчого судді його було оголошено повторно у розшук та досудове слідство зупинено.

Згідно ст. 303 КПК України, передбачено види бездіяльності слідчого чи прокурора, процесуальні рішення цих посадових осіб, а також слідчі дії, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Пункт 1 ч. 2 вказаної статті визначає, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Частинами 1,2 ст.307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про : скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, з поміж іншого відносяться верховенство права та законність.

При цьому, останні передбачають, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, за положенням ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За вимогами ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

За нормами Глави 11 КПК України, а саме ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Статтею 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Крім того, в Європейському суді наголошують: жодна справа не повинна бути розглянута, якщо особа протягом часу, який дозволяє їй з`явитися до суду й підготувати свій захист, не була повідомлена повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно уникала правосуддя.
КПК із цього приводу зобов`язує до клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого додавати матеріали про те, що обвинувачений знав або мав знати про розпочате кримінальне провадження (ст.323).
При цьому повістки повинні вказувати на наслідки неявки обвинуваченого. Для виконання цієї вимоги зміст повістки, закріплений в ст.137 КПК, доповнено положенням про можливість здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в разі неявки.
Відповідно до позиції ЄСПЛ прийняте за відсутності обвинуваченого судове рішення повинно бути доведено до його відома згідно з правилами вручення повісток. При цьому відлік часу для оскарження не повинен починатися раніше, ніж особа може отримати повідомлення про винесене щодо неї рішення.
В справі «Синькова проти України» Європейський суд у рішенні від 27 лютого 2018 року зазначає, що сам факт знаходження в списку розшукуваних не означає, що особа переховується від правосуддя. Важливим фактом при вимірі ризику того, що особа переховується від правосуддя, являється фактична поведінка підозрюваного, а не його офіційний статус в якості "особи в списку розшукуваних". З огляду на фактичну поведінку заявниці ЄСПЛ констатував відсутність порушення статті 5 § 1 Конвенції у цьому відношенні.

Правова природа процесуальної діяльності прокурора при закінченні досудового розслідування випливає із того, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру (ч. 2 ст. 283 КПК України). Отже, законодавець пов`язує реалізацію форм закінчення досудового розслідування із процесуальною діяльністю прокурора та реалізацією його повноважень на стадії завершення досудового розслідування.

Ст. 114 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, задля забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, має право встановлювати процесуальні строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, а також мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Відповідно до ч.1, ч.6 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.
Згідно п.6 ч.1 ст. 38 ЗУ «Про нотаріат» консульські установи України засвідчують справжність підпису на документах.
В матеріалах кримінального провадження № 0001031 від 17 червня 2016 року є в наявності заява ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, справжність підпису ОСОБА_5 на якому засвідчена 28 грудня 2018 року ОСОБА_7 - 2 секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Словенія (зареєстровано в реєстрі за № 570/290).

З вищевикладеного можливо прийти до висновку, що має факт невиконання рішення слідчого судді, та відмова від розгляду питання про закриття кримінального провадження без законних підстав, при наявності належно поданої заяви ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , про те що немає на цей час підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від проведення досудового розслідування, оскільки відсутній факт належного його повідомленні за місцем його фактичного мешкання в республіці Словенія, де він знаходився до моменту пред`явлення йому підозри. Є факти безпідставного не розгляду заяви ОСОБА_5 при наявності підстав для звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги захисника частково.

Керуючись ст. ст. 135, 276-279, 303, 304 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 01 березня 2019 року в частині його відмови звернутися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України.

Зобов`язати прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 скласти клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та надіслати його до суду до 2 квітня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1