АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/314/19 Справа № 710/379/18 Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Шпола

Черкаської області, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

громадянин України, освіта не повна середня, не працюючий, не одружений, раніше

судимий:

- 21.06.2005 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185

КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування

покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 05.12.2012 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.317

КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування

покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 16.06.2017 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.122

КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування

покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за даною статтею у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, яке було призначене вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 16.06.2017, визначивши цей строк в один місяць позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць.

До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою з триманням в Черкаському слідчому ізоляторі УДПтС України в Черкаській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з часу взяття під варту, тобто з 21.11.2018.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Вирішено долю речових доказів

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, ОСОБА_7 07.02.2018, близько 01 год. 30 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_9 , маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, через паркан незаконно проник до подвір`я ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_3 , де витягнувши віконну раму, проник до гаражу, в той час коли ОСОБА_9 з метою пересвідчитись, що за ними ніхто не спостерігає та що їх дії є таємними, залишився в дворі, таємно викрав електродвигун марки «TPIFASE ТІРО 1135/в» виробництва Італії, вартістю 1300 грн., електродвигун виробництва СРСР типу ANP 71C2 Шукл 4 вартістю 1100 грн., зварювальний апарат, кустарного виробництва, вартістю 1300 грн., компресор кустарного виробництва, вартістю 1500 грн. котушку з міді вагою 2 кг., вартістю 140 грн. за 1 кг., на загальну суму 280 грн., та металеву трубку з грузом, вагою 2 кг., вартістю 6 грн. за 1 кг., на загальну суму 12 грн., які виніс з гаражу та перекинув через огорожу, та спільно з ОСОБА_9 з викраденим з місця події зник. Та всього таємно викрав майна ОСОБА_10 на загальну суму 5492 грн..

Своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в приміщення.

В апеляційній скарзі заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 20.12.2018 стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та необхідно призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, а запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 потрібно залишити попереднім - тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Тим самим, законодавством передбачено обов`язкове дотримання судами закону України про кримінальну відповідальність (Кримінального кодексу України) та кримінального процесуального закону під час розгляду кримінальних проваджень та при ухваленні судових рішень.

Статтею 413 КПК України регламентовано, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, судом першої інстанції при ухваленні обвинувального вироку вказаних вимог закону в достатній мірі не дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, провадження судом першої інстанції розглянуто у порядку ч.3 ст.349 КПК України, яка встановлює порядок визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та передбачає право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Проте суд першої інстанції, оцінивши зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, дійшов висновку, що пред`явлене органами досудового слідства обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в приміщення.

Водночас установлено, що ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 20.11.2017 до ОСОБА_9 , попередню змову та співучасть з яким інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_7 , застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке мало місце 07.02.2018.

Згідно з вказаною ухвалою суду, яка вступила в законну силу, ОСОБА_9 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Тобто у відповідності до ст.ст.18, 19 КК України ОСОБА_9 не підлягає кримінальній відповідальності та не може бути суб`єктом злочину.

Статтею 26 КК України визначено, що співучастю у злочині є умисна спільна діяльність декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 через встановлення його неосудності не є суб`єктом інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, у діях останнього відсутня кваліфікуюча ознака ч.3 ст.185 КК України - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині врахування кваліфікуючої ознаки ст.185 КК України - за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин застосування судом першої інстанції в ході розгляду кримінального провадження положень ч.3 ст.349 КПК України фактично позбавило суд можливості належно дослідити всі обставини провадження та дати правильну оцінку діям обвинуваченого в частині їх кваліфікації, що в контексті ст.42 КПК України є порушенням права обвинуваченого на захист та відповідно до ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши доводи апеляції та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 20.11.2017 до ОСОБА_9 , попередню змову та співучасть з яким інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_7 , застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке мало місце 07.02.2018.

Згідно з вказаною ухвалою суду, яка вступила в законну силу, ОСОБА_9 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду Черкаської області, ОСОБА_9 не підлягає кримінальній відповідальності та не може бути суб`єктом злочину.

В зв`язку з цим, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині врахування кваліфікуючої ознаки ст.185 КК України - за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України з кваліфікуючою ознакою - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб є незаконним, оскільки, згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_9 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин, вирок суду стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України призначити на новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання його під вартою на 60 діб, тобто до 26 квітня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :