Справа № 350/2053/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року селище Рожнятів

Колегія суддів Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000465 внесене в ЄРДР 09.11.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою посилаючись на те, що розпочате кримінальне провадження не розглянуто, а термін тримання під вартою обвинуваченому спливає об 15 години 00 хвилин 22 січня 2019 року, ризики передбачені ч.1 п.п.1,3 ст.177 КПК України наявні, тому вважає, що є всі підстави для продовження строку тримання під вартою.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки тримання під вартою, як вид запобіжного заходу до ОСОБА_7 є необґрунтованим, вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 вважають клопотання прокурора безпідставним.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження щодо заявленого клопотання, суд приходить до такого висновку.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 23 листопада 2018 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установі виконання покарань № 12 м.Івано-Франківська, строком на 60 днів, тобто до 15 годин 22 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених таттею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Статтями 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини вказують на необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою, але з часом існування лише цієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Колегія суддів вважає, що станом на день розгляду клопотання прокурора продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 ч.1 п.п.1.3 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не маючи міцних соціальних зв`язків, не маючи місця праці, не маючи постійного джерела доходів та з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Крім цього, в кримінальному провадженні недопитаний свідок ОСОБА_9 , тому не виключається ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на цього свідка .

Тому, не роблячи передчасних висновків щодо винуватості обвинуваченого суд вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Отже, на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які раніше були підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 331 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установі виконання покарань № 12 м.Івано-Франківська відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який обвинувачується за частиною 1 статті 115 КК України , продовжити на 60 днів - до 15 години 23 березня 2019 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , прокурору, захисникам та направити начальнику УВП № 12 м.Івано-Франківськ.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:
Судді :