У Х В А Л А

14 листопада 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , -

В с т а н о в и в:

Прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, з якого вбачається, що 06 травня 2015 року на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 за № 15/2015 «Про проведення часткової мобілізації в Україні» ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу до лав Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) за № 102 від 30.06.2015 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) та поставлений на всі види забезпечення.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, з метою ухилення від несення обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків вчинив злочин за наступних обставин.

Так, у квітні 2016 року військова частина - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) розмістилась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_3 (на НОМЕР_4 загальновійськовому полігоні поблизу АДРЕСА_1 ), де проходила навчальні збори (бойове злагодження).

Тоді ж, у даному місці служби у складі військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) проходив військову службу солдат ОСОБА_4

08 квітня 2016 року у солдата ОСОБА_4 раптово винник злочинний умисел, а саме без будь яких поважних причин самовільно залишити місце служби місце табірного збору військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) на базі військової частини НОМЕР_3 (на НОМЕР_4 загальновійськовому полігоні у АДРЕСА_1 ) з метою тимчасово ухилитись від військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 08 квітня 2016 року близько 07 год. 00 хв. без будь яких поважних причин самовільно залишив місце служби місце табірного збору військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) на базі військової частини НОМЕР_3 (на НОМЕР_4 загальновійськовому полігоні у АДРЕСА_1 ), про своє місце перебування солдат ОСОБА_4 своїх командирів (начальників) не повідомив, а вільний від військової служби час проводив на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 .

13 листопада 2018 року близько 13 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 був доставлений до Військової прокуратури Рівненського гарнізону (м. Рівне, вул. Соборна, 227-д), військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, у період часу з близько 07 год. 00 хв. 08 квітня 2016 року по 13 год. 00 хв. 13 листопада 2018 року солдат ОСОБА_4 був відсутній без поважних причин на місті служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) та проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним по мобілізації та проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) у військовому званні солдат, діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 08 квітня 2016 року близько 07 год. 00 хв. без будь яких поважних причин, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби військову частину - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) на базі військової частини НОМЕР_3 (на НОМЕР_4 загальновійськовому полігоні у АДРЕСА_1 ) та по 13 год. 00 хв. 13 листопада 2018 року проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 408 КК України.

13 листопада 2018 року слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_6 затримано солдата ОСОБА_4 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Крім того, 13 листопада 2018 року прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, повідомлено солдату ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 408 КК України у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 28 вересня 2017 року.

Наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення являється: акт службового розслідування, допити військовослужбовців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , повідомлення про факт самовільного залишення місця табірного збору, витяги з наказів командира військової частини та інші наявні у кримінальному провадженні матеріали досудового розслідування.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 у період із 08 квітня 2016 року по даний час переховувався від органів досудового розслідування та не з`являвся для несення служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ).

Отже, є достатні підстави вважити, що підозрюваний ОСОБА_4 може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Санкцією статті злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 (ч. 3 ст. 408 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що відповідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, останній може переховатися від органів досудового розслідування та суду, не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином, затягуючи хід досудового розслідування.

Отже наявні ризики передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Уникнути вказаним ризикам при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу не можливо, тому прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили суд обрати відмовити у його задоволенні та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт. Крім того, ОСОБА_4 суду повідомив, що він уникати слідства та суду чи вчиняти дії пов`язані з тиском на свідків не буде та не має наміру цього робити, не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі.
Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні військової прокуратури Рівненського гарнізону перебуває кримінальне провадження № 0000129 від 28.09.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

13.11.2018р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

13.11.2018р. ОСОБА_4 затриманий в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 , має намір продовжити службу у лавах Збройних Сил України.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчим суддею також встановлено, що адреса реєстрації підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 , не є місцем його проживання.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати Рівненський зональний відділ військової служби правопорядку цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, гранатометника 3 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ), солдата - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться АДРЕСА_3 цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном 60 (шістдесят) діб, а саме, з моменту затримання 13 листопада 2018 року до 12 січня 2019 року.
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 12 січня 2019 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у військову прокуратуру Рівненського гарнізону Західного регіону України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1