Провадження № 1-кп/756/1198/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» грудня 2018 року Оболонський районним суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свободний-18, Амурської області, Російської Федерації, українця за національністю, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-28.01.2002 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік та 6 місяців;
-02.06.2006 року, вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2 роки;
-09.08.2006 року, вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік та 6 місяців, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2 роки;
-05.07.2007 року, вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
-02.03.2012 року, вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць;
-30.05.2014 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік, на підставі ЗУ «Про амністію» у 2014 році звільнений від відбуття покарання;
-10.05.2016 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
27.08.2018, приблизно о 19 годині 45 хвилин за адресою: м. Київ проспект Г.Сталінграда, 45, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направленийна повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, після чого,ОСОБА_5 , бажаючи збагатитися за чужий рахунок, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном. А саме, попросив у неповнолітнього ОСОБА_6 , щоб подзвонити, мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 5A 3/32 Dark Gray, Imei: НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_5 , не маючи наміру повернути вищевказаний мобільний телефон власнику, з місця вчинення злочину втік, а майном, яким заволодів шахрайським шляхом у подальшому розпорядився на свій власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 4 218 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю та підтвердив обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого, що викладені у вироці вище. Фактичних обставин справи, та вартості майна не оспорював, у скоєному щиро кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України повністю доведена.

ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений покаявся.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений характеризується за місцем проживання посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку лікаря психіатра, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимий, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не стан, і вчинив злочин щодо неповнолітнього, тому, при призначенні обвинуваченому покарання, виходячи з принципів розумності, гуманізму, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає необхідне обрати останньому покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Разом з цим, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання не в максимальних межах санкції встановленою ч.2 ст.190 КК України.

До початку судового розгляду представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 завданої його протиправними діями матеріальної шкоди в розмірі 4 218, 00 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пред`явлений потерпілою під час судового розгляду цивільний позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь кожного з підсудних в її заподіянні, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що протиправні дії ОСОБА_5 , знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілого у виді заподіяння шкоди, підстав для звільнення ОСОБА_5 від обов`язку по відшкодуванню заподіяної шкоди суд не вбачає, тому цивільний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.206 ЦПК України, ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з моменту затримання, а саме з 21.09.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без зміни у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Цивільний позов представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 4 218, 00 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1