справа № 208/3893/18
провадження № 1-кп/208/242/19
УХВАЛА

06 лютого 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

20.06.18 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури, отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2018 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено до 08.02.2019 р.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтримали прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 заперечив проти задоволення вказаного клопотання, вважає, що можливо обрати обвинуваченому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою домашній арешт, ризики прокурором не доведені.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, а тому, не зважаючи на наведені захистом позитивні характеристики, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , оцінив всі обставини відповідно до вимог ст.178 КПК України відносно обвинуваченого, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися суддею при обранні ОСОБА_6 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має, по справі не допитана потерпіла, свідки, сам обвинувачений. Обвинувачений проживае не за містом реєстрації, не має дружини, неповнолітніх дітей, міцних соціальних зв`язків, офіційно не працював.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.04.2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення

Суддя ОСОБА_1