КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0015394 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого реквізитором у ПрАТ «Міжнародний медіа центр телеканал СТБ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.
В С Т А Н О В И Л А :

Згідно сформульованого в обвинувальному акті органом досудового розслідування обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 01.11.2016 року у невстановленому слідством місці наглядно знайома особа подарувала йому, без відповідного на те дозволу ніж, який останній залишив зберігати у рюкзаку при собі, за адресою місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Після чого, 01.12.2016 року ОСОБА_6 знаходячись за місцем свого мешкання у кв. АДРЕСА_2 , взяв рюкзак у якому знаходився подарований раніше наглядно знайомою особою без відповідного дозволу ніж та зберігаючи при собі громадським транспортом прослідував до місця роботи, тим самим розпочав його незаконне носіння без відповідного на те дозволу.
02.12.2016 року приблизно о 00:50 годині, коли ОСОБА_6 знаходився поблизу будинку 48, що по вул. Лагерній у м. Києві, він був зупинений працівниками патрульної поліції, якими у рюкзаку було виявлено предмет, схожий на ніж, який він носив та зберігав при собі без відповідного дозволу.
В подальшому працівники патрульної поліції запропонували проїхати до відділу поліції №З Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Януша Корчака, 4, для надання пояснення з приводу знаходження з ножем біля будинку №48, що по вул. Лагерній у м. Києві.
Після чого, приблизно о 01 годині 30 хвилин працівниками слідчо- оперативної групи Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві під час проведення огляду місця події вилучено у ОСОБА_6 у присутності понятих предмет, зовні схожий на ніж, який останньому був подарований наглядно знайомою особою у невстановленому місці.
Згідно висновку експерта №1249 від 16.01.2017 предмет, зовні схожий на ніж, вилучений у ОСОБА_6 відноситься до клинкової холодної зброї, є ножем виживання, виготовлений промисловим способом з використанням промислового обладнання.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

ВирокомШевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

На вказаний вирок, прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки суд безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Апелянт впевнений, що вина ОСОБА_6 повністю доведена, протиріччя зазначені судом у вироку, лише вказують на не відповідне дослідження доказів під час розгляду справи та невідповідність вироку фактичним обставинам кримінального провадження що могло вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого. Тому просить вирок скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурора, який у повному обсязі підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а вирок суду без змін,
перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст. 63 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог ст. ст. 370, 373 КПК України про те, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому було інкриміноване.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Посилання апелянта на те, що висновки суду про невинуватість ОСОБА_6 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та судом у вироку не наведено підстав для його виправдання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та, давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність у його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження наявності умислу ОСОБА_6 на вчинення вказаного кримінального правопорушення, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, ч.2 ст. 263 КК України передбачає відповідальність за носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України може бути вчинений тільки з прямим умислом.

Відповідно до ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_6 стверджував про те, що він не знав, що вилучений у нього ніж є холодною зброєю. Подарував йому цей ніж у наборі товариш, який запевнив, що придбав його в магазині без будь-яких дозволів. Цей ніж входив до набору іншого приладдя, а тому будь-яких сумнівів щодо слів товариша у нього не виникало.

Під час апеляційного розгляду, а також, як вбачається з журналу судового засідання і в суді першої інстанції ОСОБА_6 надав висновок спеціаліста Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса №1262 від 12.02.2009 року, відповідно до якого наданий для дослідження ніж до категорії холодної зброї не відноситься.
Зі слів ОСОБА_6 вказаний висновок він взяв у продавця магазину де вилучений ніж був придбаний.

Вказані обставини підтверджують відсутність умислу у ОСОБА_6 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_6 умислу на вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, проаналізувавши всі зібрані і перевірені судом докази обставин кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що всупереч ст. 92 КПК України слідчим, прокурором не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 263 КК України. На думку суду першої інстанції докази, на які посилався прокурор, як на підставу доведеності вини обвинуваченого, та докази, які були подані стороною захисту, спростовують винуватість обвинуваченого, з чим також погоджується і колегія суддів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду про невинуватість ОСОБА_6 фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд всебічно та повно дослідив показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків та зібрані докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності і дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому законно, з врахуванням вимог ст. ст. 373, 374 КПК України, ухвалив виправдувальний вирок.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що органом обвинувачення не доведено носіння ОСОБА_6 холодної зброї, вважає, що він є безпідставним та не ґрунтується на зібраних по справі доказах.
Факт носіння ОСОБА_6 холодної зброї, підтверджується його ж показаннями, які він давав у тому числі й у суді першої інстанції та узгоджується з іншими зібраними по справі доказами.
За даних обставин, вказані вимоги апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження, однак зазначена помилка суду першої інстанції, не може вплинути на законність та правильність оскаржуваного вироку.

Вирок суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність постановлення обвинувального вироку є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3