Справа № 743/1414/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/42/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.017.270.220.000.034, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України виправдано, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому, до набрання вироком чинності, залишено у виді тримання під вартою.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, час затримання в якості підозрюваного з 20 серпня 2017 року по 22 серпня 2017 року та час утримання під вартою з 22 серпня 2017 року, із розрахунку - один день затримання та один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ухвалено відраховувати з 20 серпня 2017 року, тобто з моменту затримання в якості підозрюваного.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 198 грн..

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На вищевказаний вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, просить його змінити. Закрити кримінальне провадження по обвинуваченню його за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні злочину. Змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України, призначивши покарання в межах санкції цієї статті. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та усупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вирок не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Зазначає, що судом першої інстанції йому обрано практично максимальне покарання. Також, при призначенні покарання суд недостатньо врахував, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, позитивні характеристики, відсутність на протязі останнього року адміністративних стягнень. Не визнає себе винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки не причетний до викрадення електронасосу у потерпілої ОСОБА_9 (у кримінальному провадженні відсутні переконливі докази його вини), не згодний з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_11 , але не заперечує свою участь у конфлікті з потерпілим і жалкує про те, що сталося.

Прокурор також подав апеляційну скаргу, просить вирок скасувати, ухвалити новий яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Допитати потерпілого ОСОБА_12 , дослідивши довідку ОСОБА_12 від 24 липня 2017 року. Зазначає, що допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 вказав, що зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Напередодні крадіжки, 22 липня 2017 року, придбав товар в різних місцях та виклав його до холодильнику. Наступного дня, 23 липня 2017 року, продаж з холодильнику не здійснював, оскільки поїхав до м. Чернігова. Коли дізнався про крадіжку, на підставі наявних на той час документів та товару у холодильнику дружина потерпілого склала довідку, в якій було зазначено перелік та вартість викраденого майна. На час розгляду справи у суді, згадані документи не збереглись. Підстави оговорювати обвинуваченого, збільшуючи кількість, асортимент та вартість викраденого, у потерпілого відсутні, оскільки він взагалі не знав ОСОБА_6 та на час виявлення крадіжки особа злочинця була не встановлена. Таким чином, відомості, викладені у довідці від 24 липня 2017 року, не викликають сумнівів. Товар був новий, у зв`язку з чим експертиза для визначення вартості викраденого не проводилась. Виправдання ОСОБА_6 за епізодом крадіжки майна ОСОБА_12 через недоведеність розміру майнової шкоди порушує права потерпілого. Враховуючи викладене, необхідно скасувати вирок районного суду частково та ухвалити новий, ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Як встановив доведеним суд І інстанції, у період з 13 січня 2017 року по 24 січня 2017 року, ОСОБА_6 , повторно, шляхом пошкодження замка на вхідних дверях будинку АДРЕСА_2 , проник всередину приміщення, звідки таємно викрав електронасос Ручеек-1, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 507 грн. 50 коп..

20 серпня 2017 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_11 декілька ударів кулаками в область голови та шиї, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді поєднаної внутрішньо-мозкової травми та закритої травми спинного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується в тому що він, 23 липня 2017 року, близько 21 години, діючи умисно та повторно, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись поблизу подвір`я буд. АДРЕСА_3 , таємно викрав 1 палку ковбаси «Краківська», вартістю 80 грн., 1 палку ковбаси «Рублена», вартістю 117 грн., 1 палку ковбаси «Фірмова», вартістю 65 грн., 1 пляшку «Вода солодка 2 л», вартістю 10 грн., 1 банку енергетику, вартістю 23 грн., а всього викрав майна на загальну суму 295 грн., що належить ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України.

В той же час, в судовому засіданні місцевого та апеляційного судів не знайшли належного підтвердження доводи обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідженими в судовому засіданні місцевого суду доказами повністю підтверджено той факт, що ОСОБА_6 , 23 липня 2017 року, близько 21 години, на АДРЕСА_3 здійснив таємне викрадення майна, належного ОСОБА_12 ..

В той же час, з об`єктивної сторони, крадіжка віднесена до злочинів з матеріальним складом, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення зобов`язана довести розмір шкоди, завданої власнику викраденого майна.

Частиною 1 ст. 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 КК України, злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення в цій частині, ґрунтується на припущеннях щодо вартості та переліку майна, викраденого у ОСОБА_12 , оскільки перелік та вартість викраденого не підтверджені належними і допустимими засобами доказування.

На підтвердження асортименту і вартості викраденого сторона обвинувачення надала в розпорядження суду незасвідчену печаткою довідку, яка за твердженням самого ОСОБА_12 була підписана ним особисто, але складена дружиною потерпілого.

Крім того, вказана довідка не містить даних про обліково-бухгалтерські документи, з використанням яких вона заповнювалась, а також відомостей про те, що крадіжка була вчинена у фізичної особи - підприємця.

У згаданій довідці вказано вагу викраденої ковбаси, а у висунутому обвинуваченні кількісні (поштучні) показники.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, передбачено, що слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

В матеріалах наданих суду стороною обвинувачення не міститься також жодного документа і доказу про те, що потерпілий ОСОБА_12 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності і здійснює таку діяльність по АДРЕСА_3 .

Пунктом 3 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що доказуванню у кримінальному провадженні підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з цим, відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, передбачена ст. 51 КУпАП. Так, ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції чинній на період діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 ), передбачалось, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

В свою чергу, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Згідно ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн.

Таким чином, виходячи з розміру 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначеного ч. 3 ст. 51 КУпАП, та із врахуванням положень ст. 169 ПК України, кримінально караним діянням, станом на липень 2017 року, вважалась крадіжка, якою шкоду завдано в розмірі 160 грн. і більше.

У відповідності до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

З урахуванням вищевикладеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про недоведеність в діях ОСОБА_6 по вказаному епізоду пред`явленого йому обвинувачення такої об`єктивної і обов`язкової ознаки кримінально караної крадіжки, як розмір майнової шкоди, у зв`язку з чим обвинувачений підлягав виправданню.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку інших діянь відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Обвинувачений не заперечує факти бійки з потерпілим ОСОБА_11 та нанесення останньому удару у важливо життєвий орган голову, від чого той упав і, згідно з дослідженими місцевим судом доказами, які узгоджуються між собою, більше активних дій не здійснював, а намагання надати йому невідкладну допомогу позитивного результату не мали.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної внутрішньомозкової травми та закритої травми спинного мозку - два крововиливи в слизову оболонку верхньої та нижньої губи; крововиливи в м`які тканини голови в правій скроневій та лівій потиличній ділянках; крововилив під атланто-окціпітальну мембрану; масивні субарахноїдальні крововиливи по основній поверхні лівої лобної та скроневої долей головного мозку, з переходом на випуклу поверхню лівих лобної, скроневої, тім`яної долей, із частковим захопленням медіальної поверхні лівої лобної, а також по випуклій поверхні правої лобної долі головного мозку з переходом на її медіальну поверхню; численні дрібноточкові крововиливи в стовбур мозку в області моста; субдуральною гематомою в проекції 2-3-го шийного хребця, які могли виникнути внаслідок дії тупих предметів чи ударів об такі ж, за механізмом удару, 20.08.2017 року, і не могли бути заподіяні власноручно, не могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту на площину (як з так і без прискорення).

Вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті і за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

При проведенні судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів від трупа, яких-небудь патологічних станів та хворобливих змін, які б виникли задовго до настання смерті та могли сприяти її настанню, не виявлено. При проведенні судово-токсикологічної експертизи, в крові та сечі від трупа ОСОБА_11 виявлено етанол в концентрації: в крові - 1,3 г/л, в сечі - 1,4 г/л., що свідчить про наявність алкогольної інтоксикації.

Алкогольна інтоксикація потерпілого значно знижувала можливість до самооборони.

Сукупність отриманих експертом даних дає підстави стверджувати, що тяжкі тілесні ушкодження були спричинені потерпілому саме внаслідок ударів нанесених кулаками, а не самопадіння з послідуючим ударом об предмети з переважаючою чи виступаючою поверхнею. Викладене підтверджується і тим фактом, що на місці, де знаходився труп ОСОБА_11 таких предметів не було.

Що стосується викрадення електронасоса у потерпілої ОСОБА_9 , то колегія суддів критично ставиться до заперечення обвинуваченим своєї вини і захисної версії про обмовлення його ОСОБА_13 , оскільки жодних доказів про наявність у останнього підстав для цього не надано. Натомість саме обвинувачений заявляв ОСОБА_14 , що насос його і отримав від неї гроші.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд вірно визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 , а також відомості про його особу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4