Справа № 740/4333/18
Провадження № 1-кп/740/78/19
В И Р О К
іменем України
10 січня 2019 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2015 року за №0001170, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Армавір Краснодарського краю, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 22 серпня 2011 року Апеляційним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки, 30 серпня 2012 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.78, ст.71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі, 12 червня 2014 року звільненого від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» згідно ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.185 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,
встановив:
ОСОБА_4 12 липня 2015 року близько 17-00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки у подальшому через незамкнені двері проник до кв. АДРЕСА_3 , з якої повторно здійснив таємне викрадення телевізора марки «SUPRA», модель STV-LC3277WL, вартістю 3100 грн., цифрового ефірного ТВ-ресивера марки «Trimax TR2012-HD», вартістю 496 грн. 20 коп., належних потерпілій ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 3596 грн. 20 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в предявленому обвинуваченні визнав частково, показавши, що під час перебування вдома у ОСОБА_9 , який є його знайомим, забув свою кофту-реглан, про що повідомив ОСОБА_9 і казав, що забере дану кофту-реглан, останній повідомив, що будинок не закритий і він може забрати свої речі. На вокзалі також повідомляв ОСОБА_7 , шо має намір забрати свої речі із будинку, запитував,-чи буде вона вдома, час із нею не обговорював. Зайшов до будинку ОСОБА_9 , там нікого не було, двері були відкриті, він думав, що там буде жінка ОСОБА_9 , викрав телевізор, який здав до ломбарду, гроші витратив на свої потреби. На вокзалі казав ОСОБА_10 що забере свої речі у будинку ОСОБА_9 .. У будинку забув куртку-реглан. Умисел на викрадення телевізора виник під час перебування у будинку. Перед даними подіями неодноразово був вдома у ОСОБА_9 ..

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_4 є її знайомим. Вона була на роботі, її чоловік відпочивав вдома, зокрема, із ОСОБА_4 , в будинку по АДРЕСА_4 , до якого вхід через хвіртку, яка на ключ не зачиняється. Зі слів чоловіка всі вийшли із будинку, двері до будинку були відкриті. ОСОБА_4 сказав, що зайшов до будинку після вокзалу щоб забрати свою куртку, двері були відкриті, у будинку він перебував сам, після цього викрав телевізор плазму 32 дюйма та ресивер. Двері до будинку та замок після викрадення телевізору не пошкоджені. Претензій до обвинуваченого не має, шкода їй відшкодована. Просить обвинуваченого суворо не карати.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що проживає однією сім`єю із потерпілою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 є його знайомим. Він 12 липня 2015 року відпочивав вдома у будинку по АДРЕСА_4 , зокрема, разом із обвинуваченим та Білоусом, після чого всі поїхали проводжати його на вокзал. ОСОБА_7 була на роботі. Не пам`ятає, чи закривав двері до будинку. ОСОБА_4 не повідомляв йому, що забув у будинку свої речі. До цього ОСОБА_4 був у нього вдома. Шкода відшкодована.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є його знайомими, всі разом 12 липня 2015 року перебували вдома у ОСОБА_9 , після чого всі проводжали ОСОБА_9 на вокзал. Було літо, ще не було темно. Він був у розстебнотому реглані. ОСОБА_4 був у футболці, у ОСОБА_4 був також реглан, останній був на вокзалі у футболці. Із ОСОБА_11 він розійшовся на вокзалі. ОСОБА_4 не пропонував піти до будинку ОСОБА_9 .. Коли їхали на вокзал ОСОБА_4 розмовляв із ОСОБА_9 з приводу щоб забрати куртку вдома у ОСОБА_9 , ключі повинні були дати чи ОСОБА_9 чи ОСОБА_7 .. ОСОБА_4 із вокзалу пішов в сторону вулиці Незалежності. Батько ОСОБА_9 також поїхав на електропотязі. ОСОБА_4 перебував вдома у ОСОБА_9 неодноразово. Його допитували на вокзалі, у відділку поліції показання не надавав.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 12 липня 2015 року в приміщенні ломбарду на вул.Гоголя м.Ніжина придбав у незнайомого чоловіка телевізор, даний чоловік повідомив йому, що телевізор не крадений і в подальшому пообіцяв надати йому пульт від телевізора, даного чоловіка не пам`ятає.

Із врахуванням доказів кримінального провадження суд приходить до слідуючих висновків.
Згідно показань в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтверджує обставини щодо перебування разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у кв. АДРЕСА_3 за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , подальшого супроводження ОСОБА_9 до залізничного вокзалу м.Ніжина, повернення до вказаного будинку з метою повернення залишеної ним куртки-реглану, безперешкодного входження до нього, та викрадення телевізору під час перебування у будинку, подальшого продажу телевізора у ломбарді, що узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_12 щодо придбання 12 липня 2015 року телевізора у приміщенні ломбарду, при цьому ОСОБА_4 12 липня 2015 року в 17-46 год. звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця» з приводу закладу ресивера ефірного ТВ Trimax TR2012-HD, що підтверджується довідкою ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 07 серпня 2015 року.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 12 липня 2015 року за місцем проживання ОСОБА_7 у кв. АДРЕСА_3 встановлена відсутність телевізора та тюнера.
Згідно висновку експерта №682 від 29 липня 2015 року середня ринкова вартість цифрового ефірного ТВ-ресивера Trimax TR2012-HD станом на 12 липня 2015 року становить 496 грн. 20 коп.
Проникнення як кваліфікуюча ознака крадіжки передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення крадіжки. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Згідно показань в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 , як законні володільці кв. АДРЕСА_3 , не давали згоди ОСОБА_4 на входження до їх будинку за їх відсутності, останні зазначили про відсутність повідомлень ОСОБА_4 про залишення у їх будинку речей останнього. Свідок ОСОБА_9 заперечував щодо розмови із ОСОБА_4 щодо повернення куртки із його будинку. Дані показання спростовують показання свідка ОСОБА_10 щодо наявності розмови ОСОБА_4 із ОСОБА_9 з приводу повернення куртки із будинку ОСОБА_9 , ключі повинні були дати чи ОСОБА_9 чи ОСОБА_7 ..

Вказані докази підтверджують те, що ОСОБА_4 потрапив у житло потерпілої ОСОБА_7 , до якого режим доступу обмежений, незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно останньої, при цьому за відсутності будь-яких правомочностей щодо входження до будинку, за відсутності законних володільців будинку, ОСОБА_4 усвідомлював протиправність такого потрапляння до будинку.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
В судовому засіданні стороною захисту не надано доказів щодо наявності, із зазначеням конкретних характеристик, куртки чи реглану ОСОБА_4 станом на 12 липня 2015 року.
За таких обставин, враховуючи обмежений режим доступу до будинку, незаконний спосіб потрапляння до нього відразу після повернення із залізничного вокзалу, усвідомлення відсутності у будинку його законних володільців та інших осіб, усвідомлення ОСОБА_4 факту незаконності потрапляння до будинку, наявні підстави для висновку, що ОСОБА_4 потрапив до будинку з метою заволодіння майном, такі дії з урахуванням встановлених обставин слід кваліфікувати як проникнення у житло.

Посилання сторони захисту щодо відсутності судимості у ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням амністії судом не враховуються зі слідуючих підстав.

Особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
При вирішенні питання про погашення судимості правове
значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано
винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від
відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених
законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або
починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься
такою, що має судимість.
Закон про амністію не може передбачати зняття судимості щодо осіб, які звільняються від відбування покарання. Питання про погашення чи зняття судимості щодо осіб, до яких застосовано амністію, вирішується відповідно до положень ст.ст.88-91 КК України, виходячи із виду і строку фактичного відбутого покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 22 серпня 2011 року за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки, 30 серпня 2012 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.78, ст.71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі, 12 червня 2014 року звільненений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році». Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Відповідно до п.7 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. ОСОБА_4 звільненений від відбування покарання 12 червня 2014 року, саме з цього часу обраховуються строки погашення судимості по попереднім вироках.

Вищезазначене формулювання обвинувачення визнане судом доведеним.

Враховуючи викладене наявні підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), належного потерпілій ОСОБА_7 , вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Обставина, яка помякшує покарання,-добровільне відшкодування завданого збитку, обтяжуючі обставин відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, повязане із незаконним посяганням на приватну власність, вчинене після звільнення від відбування покарання, що свідчить про схильність обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, до вчинення кримінально-караних дій, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, є працездатню особою, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, перебував у розшуку з 30 вересня 2015 року. Також судом враховується досудова доповідь Ніжинського МРВ з питань пробації від 26 жовтня 2018 року, згідно якої щодо обвинуваченого ОСОБА_4 визначені високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, виправлення останнього без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Дане покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом також враховується, що всі наведені дані про особу обвинуваченого та обставина, яка визнана такою, що пом`якшує покарання і була врахована при призначенні покарання, у даному конкретному випадку, враховуючи, що обвинувачений повторно вчинив злочин проти власності, не є такими, які б свідчили про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням. Дані про особу обвинуваченого та пом`якшуюча обставина не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і не можуть бути підставою для застосування положень ст.75 КК України.

Щодо ОСОБА_4 30 серпня 2018 року обраний запобіжний захід по даному кримінальному провадженню у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 цієї статті. Редакцією даної статті, що діяла по 21 червня 2017 року (по день набрання чинності Закону України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув»язнення», визначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання, тримання особи під вартою як запобіжний захід.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим 12 липня 2015 року, щодо останнього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою після 21 червня 2017 року, що є підставою для застосування положень ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII,-зарахування строку попереднього ув`язнення з 29 серпня 2018 року по день ухвалення вироку 10 січня 2019 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Витрати на залучення експертів у розмірі 1104 грн. 84 коп підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
Суворість призначеного покарання свідчить про наявність небезпеки переховування обвинуваченого від правосуддя, у зв`язку з чим запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого виді тримання під вартою, підлягає залишенню без зміни до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання-з 29 серпня 2018 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 29 серпня 2018 року по 10 січня 2019 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою,-залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1104 (одну тисячу сто чотири) грн. 84 коп витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинский міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, протягом тридцяти днів з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_13 .