Справа № 364/1401/18
Провадження № 1-кп/364/23/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

спеціалісті ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника Володарського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритих судових засіданнях у залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальне провадження, внесене 17.10.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, освіта середня спеціальна, розлученого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену судимість за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 21.05.2015 р. за частинами першою, другою статті 345, частиною першою статті 296 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 17.10.2018 р. близько 14:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до приміщення відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , із цигаркою, яку на той час палив, де, переслідуючи умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, розпочав безпричинно виражатися нецензурною лайкою, вимагаючи надати палату для його батьків. На правомірну вимогу завідуючої відділення ОСОБА_7 припинити хуліганські дії ОСОБА_5 не відреагував, а продовжуючи свої хуліганські дії безпричинно, діючи з хуліганських мотивів, схопив за одяг ОСОБА_7 та умисно наніс два удари рукою в обличчя, при цьому відкинувши на диван, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження.

За висновком експерта від 19.10.2018 р. № 226 потерпілій ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці правого ока, синець на спинці носа, садно на лівій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Надалі ОСОБА_5 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб продовжував вчиняти хуліганські дії, а саме: зайшов до кабінету завідуючої, де цинічно та демонстративно в присутності персоналу відділення потушив цигарку об калькулятор, що лежав на робочому столі. Після цього ходив по палатах, де відпочивали підопічні відділення, стукав дверима палат, чим порушив спокій осіб, які перебували у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання, нормальну роботу відділення, на правомірні вимоги працівників відділення не реагував.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_5 працівниця відділення ОСОБА_9 викликала наряд поліції.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною третьою статті 296 КК України, спочатку не визнав, вказавши, що його дії мали бути кваліфіковані за статтею 125 КК України, у подальшому у ході судового розгляду зробив заяву про визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, у судовому засіданні вибачився перед потерпілою.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_5 пояснив, що 17.10.2018 р. близько 11:00 год. викликав таксі та із знайомою їхав до лікарні через погане самопочуття, проте по дорозі до нього хтось зателефонував, після розмови він перебував у нервовому стані. Побачив, що хтось зайшов до приміщення будинку пристарілих, згадав, що в нього були суперечки з власними батьками, тому пішов до названого будинку. До приміщення будинку пристарілих він, дійсно, зайшов з цигаркою. До нього хтось вийшов, одразу не розібрав через поганий зір, потерпіла до нього почала сваритися, тому він її відштовхнув на диван, почав на неї кричати, вимагаючи місце для своїх батьків. Далі пішов до кабінету, там була медсестра з дитиною, яку він не хотів лякати, потушив цигарку, але через поганий зір не бачив, що на столі був калькулятор. Назвався, сказав причину, чому прийшов. Сказав медсестрі, що поліцію не викликала. Потім пішов, куди йому вказали на вихід, по дорозі вдарився коліном об двері. Зауваження йому робили, зокрема потерпіла, що саме він казав не пам`ятає, не заперечує, що висловлювався нецензурно, спілкувався на підвищених тонах, про заборону куріння в громадських місцях йому відомо. Також не заперечує, що міг перебувати в стані сп`яніння, вживав алкогольні напої напередодні, що пояснює складними життєвими обставинами. Після того як вийшов з будинку пристарілих, поїхав, оскільки його чекало таксі. Додатково пояснив, що алкоголь вживає періодично, оскільки колись вживав наркотики, спочатку ін`єкції, потім перейшов на таблетки, а потім став вживати алкоголь. Також не заперечує, що неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень в стані алкогольного сп`яніння. Після закінчення дослідження доказів у справі заявив про доцільність призначення судово-психіатричної експертизи, проте не заперечував, що таких клопотань під час досудового розслідування та у підготовчому судовому засіданні і на далі під час визначення судом обсягу доказів, що підлягають дослідженню, порядку їх дослідження не подавав, так само не заперечував, що жодних нових обставин, зокрема й стосовно його стану здоров`я, які не були б відомі на початок судового розгляду, під час дослідження доказів встановлено не було.

Обвинувачений також просив суд суворо не карати, цілком усвідомлює протиправність своїх дій, щиро жалкує про вчинене, а також просив суд взяти до уваги при призначенні покарання наявність у нього неповнолітньої дитини, 2002 р.н., на утримання якої він сплачує аліменти, стан його здоров`я та похилий вік батьків-інвалідів, їх стан здоров`я, тому просив не призначати тривалий строк покарання, щоб після відбуття цього строку застати ще близьких.

Потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні 23.01.2019 р. надала показання про те, що вона працює завідуючою стаціонарним відділенням для людей похилого віку. 17.10.2018 р. близько 14:00 год., коли в будинку пристарілих була «тиха» година після обіду, до приміщення відділення зайшов невідомий чоловік, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та почав висловлюватись нецензурними словами, вимагати, щоб сюди поселили його батьків у велику кімнату з плазмовим телевізором. Вона у цей час була в своєму кабінеті з медсестрою, вийшла на галас. Побачивши обвинуваченого, зробила йому зауваження, попросила його не виражатися нецензурними словами і вийти з приміщення, інакше вона викличе поліцію, на що той вдарив її рукою в обличчя і штовхнув на диван, який стояв поруч. Вона знов попросила не кричати, на що він знову її вдарив. Потім він зайшов до кабінету, назвався, почав розповідати, що у нього помер батько, йому відрізали ногу, потім потушив об калькулятор цигарку, яку весь цей час курив. Потім ходив по приміщенню, бив ногами в двері, відкривав кімнати і дивився їх. При цьому раніше обвинувачений ніколи не звертався до них з проханням про його батьків, обвинуваченого потерпіла бачила вперше. Надалі вони викликали поліцію, але коли ті приїхали, обвинуваченого вже не було. Також потерпіла зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, на суворій мірі покарання не наполягає, просила призначити пом`якшене покарання з огляду на похилий вік його батьків-інвалідів.

Окрім фактичного визнання вини та наданих обвинуваченим показань щодо обставин справи, які учасниками провадження, зокрема й обвинуваченим, не оспорюються, суд вважає, що його вина доведена також сукупністю зібраних досудовим розслідування і досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: показами свідків та письмовими доказами.

Так, допитана в судовому засіданні 10.01.2019 р. свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надала суду показання про те, вона працює в центральній лікарні м. Тетіїв та будинку для осіб похилого віку. 17.10.2018 р. десь пообідні вона була на роботі у будинку пристарілих в кабінеті завідуючої ОСОБА_7 разом з останньою, почули крик, лайку, ОСОБА_7 виглянула в коридор, свідок згодом теж, тоді побачила, як невідома особа штовхнула ОСОБА_7 , свідок повернулася до кабінету викликати поліцію, цей чоловік за пішов за нею, сказав, щоб не викликала поліцію, назвав своє прізвище, сказав, що хоче до їх будинку помістити своїх батьків. У кабінеті в цей час була її 5-річна дитина, тому вона наказала їй сховатися під стіл, проте шкоди дитині він не завдавав. Обвинувачений курив цигарку, яку потушив об калькулятор, висловлювався нецензурною лайкою. У цей час у будинку була «тиха» година. Коли обвинувачений виходив, то грюкав дверима, бабусі в холі перелякалися. Погроз на адресу свідка не було, ситуація себе вичерпала, коли вона сказала, що кімната для батьків буде, хоча письмово із заявою в установленому порядку він не звертався.

Допитана у судовому засіданні 23.01.2019 р. свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює кухарем у будинку пристарілих, повідомила суд, що у жовтні 2018 року, точної дати не пам`ятає, близько 13:00 год. вона прибігла зі свого робочого місця на крик потерпілої ОСОБА_7 та побачила, що та лежить на дивані, а невідомий чоловік, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, її вдарив кулаком два рази: один в око, потім посередині обличчя. Медична сестра, потерпіла та вона особисто просили його припинити його дії, не кричати, не виражатися нецензурно і покинути заклад. Той не реагував, ходив по приміщенню, виражався нецензурними словами, що негативно впливало на роботу закладу, адже був «тихий» час, з кімнат люди похилого віку не виходили, бо полякалися. Потім обвинувачений зайшов у кабінет, вона показала йому де вихід. Виходячи, він вдарив ногами у двоє дверей, одні з них, що ведуть до неї на кухню, пошкодив. Коли приїхали працівники поліції обвинуваченого вже не було, він покинув заклад добровільно. Особисто до неї обвинувачений ніякої агресії не проявляв.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується письмовими документами:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000300, з якого вбачається, що це провадження відкрито 17.10.2018 р. за заявою ОСОБА_7 , за якою ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні стаціонарного відділення для людей похилого віку, наніс їй тілесні ушкодження, переслідуючи умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (а.п. 110), а також згаданою заявою потерпілої ОСОБА_7 від 17.10.2018 р. (а.п. 111);

протоколом огляду місця події від 22.10.2018 р., до якого додано ілюстративні таблиці, з яких вбачається наявність пошкоджень у вигляді тріщини на дерев`яних дверях, через які здійснюється вхід до коридору, в якому по обидві сторони знаходяться двері, деякі з них мають незначні пошкодження у вигляді тріщин., а також пошкодження калькулятора, що знаходиться на столі у кімнаті адмінприміщення, у вигляді розплавленої пластмаси на місці цифри «8» (а.п. 113-122), заявою потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона не заперечує проти огляду відділення працівниками поліції в присутності понятих (а.п. 112);

постановою слідчого від 22.10.2018 р. по визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, за якою вилучений під час згаданого огляду місця події калькулятор «ELEKTRONIC CALCULATOR DIGITS», який належить потерпілій ОСОБА_7 , визнано речовим доказом та передано власнику на зберігання, відповідною розпискою ОСОБА_7 (а.п. 124-125);

протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, який вказує на перебування ОСОБА_11 в момент огляду 17.10.2018 о 16:10 год. в стані алкогольного сп`яніння (а.п. 126);

довідкою, виданою Тетіївським районним територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 22.10.2018 р. № 311, згідно з якою за станом на 17.10.2018 р. у названому закладі перебувало 19 підопічних віком від 56 до 84 років, з них 5 інвалідів (один І група, один ІІ група, троє ІІІ групи) (а.п. 127);

випискою з наказу названого центру соціального обслуговування від 04.05.2016 р. № 15-к «Про переведення та призначення матеріально-відповідальною особою», яким потерпілу ОСОБА_7 переведено на посаду завідуючої відділенням стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання м. Тетієва з 05.05.2016 р. (а.п. 128);

копією Положення про назване відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання та копією розпорядку дня для мешканців цього відділення, з якого вбачається, що з 14:00 до 16:00 год. у закладі тиха година (а.п. 129-134);

довідкою зазначеного центру соціального обслуговування від 22.10.2018 р. № 310, згідно з якою 17.10.2018 р. у згаданому відділенні на робочому місці перебували такі працівники: завідуюча відділенням ОСОБА_7 , медична сестра ОСОБА_9 , кухар ОСОБА_10 , молодша медична сестра ОСОБА_12 (а.п. 135);

копією ухвали слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 18.10.2018 р. про проведення судово-медичної експертизи для встановлення наявності тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 та відповідним висновком експерта від 19.10.2018 р. № 266, згідно з яким на тілі ОСОБА_7 знайдені такі ушкодження: синець на верхній повіці правого ока, синець на спинці носа, садно на лівій кисті; описані ушкодження заподіяні тупими предметами (могли виникнути від ударів руками іншої людини 17.10.2018 р.) можливо в строк та при обставинах, указаних обстежуваною; ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 136-137);

протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2018 р. за участю потерпілої, заявою останньої про те, що вона не заперечує проти проведення слідчого експерименту в приміщенні Тетіївського стаціонарного відділення, а також CD-диском із відеозаписом цього слідчого експерименту (а.п. 148-152).

Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку, приходячи до висновку, що винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження та самим обвинуваченим не заперечується.
Стосовно висловлення обвинуваченого щодо доцільності призначення відносно нього судово-психіатричної експертизи суд вважає, що визначені статтею 242 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підстави для призначення такої експертизи відсутні, обґрунтовані клопотання щодо цього учасниками судового провадження не заявлялися як під час судового провадження, так і під час досудового розслідування, жодних заяв, скарг з приводу чинення перешкод обвинуваченому та/або його захисникові для подання будь-яких клопотань, в тому числі про призначення експертизи, також не подавалося і не заявлялося. Агресивний стан обвинуваченого, який він, як стверджував у суді, сам не може пояснити, на переконання суду, безпосередньо пов`язаний з перебуванням обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння та систематичне зловживання ним алкоголем, висновок про що ґрунтується на обставинах, що не заперечувалося і самим обвинуваченим, про неодноразове притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, зокрема із застосуванням насильства, саме в стані алкогольного сп`яніння. До того ж стороною захисту суду надано копію довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» від 12.11.2018 р. № 1821 на підтвердження перебування обвинуваченого на стаціонарному лікуванні з 25.10.2018 р. до 29.10.2018 р., з якої вбачається, що йому встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (алкоголь, опіоїди). Стан відміни алкоголю неускладнений. Синдром

залежності від опіоїдів, ремісія» (а.п. 30), що підтверджує зловживання обвинуваченим психоактивних речовин, зокрема алкоголю.

Стосовно заперечень обвинуваченого про те, що його дії не були особливо зухвалими, суд керується роз`ясненням, викладеним у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, зокрема, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень. Так, завдання потерпілій ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень доведено зазначеними вище матеріалами судового провадження, зокрема висновком експерта від 19.10.2018 р. № 226, відтак вчинені обвинуваченим хуліганські дії були особливо зухвалими.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, та кваліфікує такі дії за частиною третьою статті 296 КК України.

При цьому кваліфікуючи дії обвинуваченого з частиною третьою статті 296 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення хуліганства особою, раніше судимою за хуліганство, суд бере до уваги вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21.05.2015 р., яким обвинуваченого було засуджено за частинами першою, другою статті 345 та частиною першою статті 296 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, тобто серед іншого і за вчинення хуліганства.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Тетіїв Київської області, зареєстрований та фактично проживає у цьому ж місті, офіційно не працює, освіта середня, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину 2002 р.н., на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, невійськовозобов`язаний. За характеристикою, виданою ДОП Тетіївського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 , ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується з незадовільної сторони, на даний час не працює, із сусідами знаходиться в недобросусідських відносинах, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, підтримує стосунки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, раніше неодноразово судимий, притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, наведено перелік відповідних вироків та постанов судів, надано довідку про судимість (а.п. 157-161); востаннє ОСОБА_5 судимий вироком Тетіївського районного суду Київської області від 21.05.2015 р. за частиною першою статті 296, частинами першою, другою статті 345 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, копію вироку додано до матеріалів судового провадження (а.п. 157), звільнився 23.06.2017 р. згідно наданою суду довідкою про звільнення серії КНВ № 17021 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 09 місяців 5 днів (а.п. 165). Також суду надано довідку-характеристику, видану виконавчим комітетом Тетіївської міської ради від 23.10.2018 р. № 867 щодо засідання адмінкомісії відносно притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, на яке він не з`явився (а.п. 163); довідку Тетіївської міської ради від 24.10.2018 р. № 5214 про склад сім`ї, згідно з якою крім ОСОБА_5 до складу його сім`ї входять: батько ОСОБА_14 та мати ОСОБА_15 (а.п. 164).

За документами, наданими стороною захисту, обвинувачений ОСОБА_5 у період часу з 25.10.2018 р. до 29.10.2018 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», обвинувачений є інвалідом II групи через захворювання зору, проживає спільно з батьками, які також є інвалідами та потребують його догляду (а.п. 30-36).

Надані стороною обвинувачення документи, зокрема рапорт поліцейського СРПП № 3 Тетіївського ВП ГУНП в Київській області старшого сержанта ОСОБА_16 (а.п. 162) щодо обставин затримання ОСОБА_5 30.10.2018 р., суд не бере їх до уваги як такі, що не спростовують та не підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні (стаття 85 КПК України).

До обставин, які згідно зі статтею 67 КК України обтяжують ОСОБА_5 покарання, суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які за статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття з огляду на зроблену ним під час дослідження доказів заяву та вибачення в суді перед потерпілою.

На підставі статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, приймає до відома досудову доповідь, складену 20.12.2018 р. Володарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області на виконання ухвали суду від 05.12.2018 р. (а.п. 72-77).

Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_5 проживає в с. Денихівка Тетіївського району Київської області разом зі своєю співмешканкою в її будинку, до членів його родини також належать мати і батько. З усіма членами родини підтримує стосунки, які не є досить позитивними, а саме: за базою даних «АРМОР», обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення («вчинення домашнього насильства»), що свідчить про його неповагу та негативне ставлення до членів своєї родини, які неодноразово потерпали від його неадекватної поведінки в стані алкогольного сп`яніння. Поведінка ОСОБА_5 не відповідає загальноприйнятим нормам суспільства, зловживає алкогольними напоями, зокрема, у громадських місцях, зі слів односельчан, обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння агресивний, конфліктний, може вчинити бійку, не контролює свої дії та емоції. Серед кола спілкування є значна кількість осіб, які притягувалися до кримінальної відповідальності та мають судимості. Має певні життєві плани на майбутнє: закінчити судовий розгляд, припинити вживати алкогольні напої, стати на шлях виправлення.

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються органом пробації як дуже високий.

Органом пробації зроблено категоричний висновок про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вчинення ним злочину середньої тяжкості за визначенням статті 12 КК України, наявність однієї обтяжуючої та однієї пом`якшуючої покарання обставин, бере до уваги особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення правопорушень із застосуванням насильства, зокрема й за насильство в сім`ї, зловживає алкоголем, негативно характеризується за місцем проживання як агресивний і конфліктний, веде аморальний спосіб життя, підтримує стосунки з особами, які також ведуть антигромадський спосіб життя, враховуючи наведені вище категоричні висновки, зроблені органом пробації в досудовій доповіді, тому за таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах суспільства є неможливим.

За таких встановлених обставин та зважаючи на усе викладене, враховуючи позицію прокурора, частково враховуючи позиції потерпілої і сторони захисту, останні просили суд обмежитися мінімальним покаранням, суд дійшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченій частиною третьою статті 296 КК України, при цьому, на переконання суду, наведені характеризуючи дані обвинуваченого, його агресивність та конфліктність, наявність неодноразових судимостей, зокрема за злочини із застосуванням насильства, наявність обтяжуючої покарання обставини виключають можливість призначення мінімального покарання та покарання більш м`якого, ніж йому було призначено за

останнім вироком суду (наведений вище вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21.05.2015 р., яким обвинуваченого було засуджено за частинами першою, другою статті 345 та частиною першою статті 296 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі). Водночас, беручи до уваги обставини, наведені усіма учасниками судового провадження, зокрема потерпілою та стороною

захисту, стосовно стану здоров`я обвинуваченого, віку та стану здоров`я його батьків, наявність неповнолітньої дитини, на утримання якої обвинувачений сплачує аліменти, суд вважає доцільним призначити строк покарання ближче до нижньої межі санкції частини третьої статті 296 КК України.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того, зважаючи, що питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили прокурором перед судом не порушувалося та з учасниками процесу не обговорювалось, а також беручи до уваги вид і міру призначеного покарання, тому суд за таких обставин вважає, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 30.10.2018 р. та продовжений ухвалою Володарського районного суду Київської області від 14.12.2018 р., слід залишити без змін.

Визначаючи строк покарання обвинуваченому суд бере до уваги дату його затримання згідно з наданими суду копією ухвали слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 25.10.2018 р. про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , протоколом його затримання від 30.10.2018 р. та копією ухвали слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 30.10.2018 р. про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.п. 138-147).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за статтею 100 КПК України.

Керуючись частиною третьою статті 296 КК України, статтями 100, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 30.10.2018 р., продовженого ухвалою Володарського районного суду Київської області від 14.12.2018 р., до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання обчислювати з часу його затримання 30.10.2018 р.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 17.10.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300, а саме: належний потерпілій калькулятор «ELEKTRONIC CALCULATOR DIGITS», переданий їй на зберігання, залишити власникові.

Копію цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , захиснику ОСОБА_6 , прокурору ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1