КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта №0006502 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 263 КК України -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006502 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 263 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №6.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини, які сторона обвинувачення вважає встановленими і які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного злочинного діяння за відповідною нормою кримінального закону. Зокрема відсутнє посилання на «закон», яким регламентується отримання відповідного дозволу на вчинення дій із зазначеними предметами, що становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України, а лише зазначено, що ці дії вчинено незаконно без аналізу відповідного закону.

Також суд зазначив, що в матеріалах справи відсутня розписка про отримання копії обвинувального акту підозрюваним ОСОБА_7 , а наявний лише документ про відмову в отриманні останнім обвинувального акта та чек з описом поштового відправлення на адресу фактичного проживання ОСОБА_7 .
Наведені порушення вимог КПК України, як зазначено в оскаржуваному рішенні, порушують право обвинуваченого на справедливий суд, передбачене Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свободта позбавляють суд можливості проводити судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до ст. 337 КПК України.

В апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2018 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України і наведені в оскаржуваному рішенні обставини та посилання суду на ту обставину, що в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини справи не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки згідно положень статті 314 КПК України до завдань підготовчого судового засідання не входить перевірка фактичних обставин та їх відповідність формулюванню обвинуваченню.
Також вказує, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» за №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року звернув увагу судів на те, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджений прокурором, а також якщо до обвинувального акта не долучено передбачені законом додатки.
Крім того, апелянт посилається на порушення судом розумних строків розгляду даного кримінального провадження та неправильне зазначення в оскаржуваній ухвалі прізвища захисника.

На подану прокурором апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала свої заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора у провадженні, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження №0006502та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За змістом положень ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 263 КК України, а саме у вчиненні дій, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також у закінченому замаху на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції зазначив, що стаття 263 КК України має банкетний характер, диспозиція якої лише називає або описує злочин, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Проте в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини, які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного злочинного діяння за відповідною нормою кримінального процесуального закону, зокрема відсутнє посилання на «закон», яким регламентується отримання дозволу на дії із зазначеними предметами, тобто дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, а лише зазначено про незаконність дій обвинуваченого без аналізу відповідного закону.
Також суд послався на відсутність в матеріалах кримінального провадження розписки обвинуваченого ОСОБА_7 про отримання ним копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч.2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам положень вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, а висновки суду першої інстанції про не зазначення в обвинувальному акті фактичних обставин необхідних для правильної кваліфікації даного злочинного діяння за відповідною нормою кримінального процесуального закону є безпідставними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно до якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі через відсутність в обвинувальному акті посилань на «закон», яким регламентується отримання дозволу на дії із зазначеними предметами, тобто дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, а лише зазначено про незаконність дій обвинуваченого без аналізу відповідного закону, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд, у підготовчому судовому засіданні не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та кваліфікації дій обвинуваченого, а також здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування.

Посилання суду в оскаржуваній ухвалі на ту обставину, що до обвинувального акта не долучено розписку ОСОБА_7 про отримання ним його копії та реєстру матеріалів досудового розслідування, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 в присутності двох понятих відмовився отримувати копію обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування(а.с. 13), у зв`язку з чим вказані процесуальні документи були направлені поштовим відправленням на адресу фактичного проживання ОСОБА_7 , що свідчить про здійснення стороною обвинувачення усіх передбачених законом заходів щодо вручення останньому копії вищезазначених процесуальних документів.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала підготовчого судового засідання про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню як незаконна, оскільки зазначені в цьому судовому рішенні підстави повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного повернення судом першої інстанції обвинувального акта відносно ОСОБА_7 прокурору, а тому ухвала Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2018 року, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону підлягає скасуванню, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006502 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 263 КК України поверненню в суд першої інстанції для розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта №0006502 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 263 КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа: 11-кп/824/713/2018
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1