Справа № 461/6903/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2018 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, азербайджанця, уродженця, Азербайджанської Республіки, раніше судимого, останній раз вироком Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2012 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, покарання відбув, судимість не погашена, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_5 09 серпня 2018 року в період часу з 20 години 40 хвилин по 22 години 45 хвилин, перебуваючи біля кафе-бару «У Солохи», що знаходиться по вул. Ярослава Осмомисла, 1 у м. Львові, маючи умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи умисно, виражаючи явно неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, протиставляючи себе суспільству, проявляючи грубу силу та зухвалість, виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки у громадському місці, загальноприйнятих норм моралі та добропристойності, маючи при собі ніж, використовуючи малозначний привід, розпочав суперечку з ОСОБА_6 , під час якої наніс потерпілому наявним у нього ножем удар в обличчя справа, чим спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №777 від 13.08.2018 року, різану рану правої щоки, яка утворилась від дії гострого предмету, ножа, і відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині заперечив та дав показання про те, що дійсно 09 серпня 2018 року в період часу з 20 години 40 хвилин по 22 годину 45 хвилин відпочивав у кафе «У Солохи», де в той час знаходився потерпілий. Також вказав, що не вступав з ним в жодні конфлікти, а конфлікт намагався спровокувати саме потерпілий, який відпочивав у шумні компанії. Категорично заперечив факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у час зазначений в обвинувальному акті, а також в будь-який інший час. Вказав, що в компанії потерпілого було близько 20-ти чоловік, в кафе його (обвинуваченого ) побили, хто саме він не пригадує. Жодних злочинів по відношенню до потерпілого він не вчиняв.

Судом під час судового розгляду створені всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що в жодного з учасників процесу(сторони кримінального провадження) зауважень з цього приводу не виникло.
Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і обвинуваченим, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідка, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до переконання, що незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , даними ним в судовому засіданні про те, він був з братом в кафе. Обвинувачений сидів за сусіднім столиком. Потім між обвинуваченим і ще одним невідомим чоловіком відбулась бійка. Коли вони з братом покинули кафе то зустріли обвинуваченого на зупинці. Він зробив їм зауваження, після чого в них виникла суперечка. Обвинувачений сказав: «Ідем відійдем», після чого почав виражатися нецензурною лайкою. В ході суперечки обвинувачений дістав ніж і наніс йому один удар ножем у щоку. Події відбувались біля автобусної зупинки. Після цих подій обвинувачений утік, однак згодом був затриманий.

Показами свідка ОСОБА_7 , даними ним в судовому засіданні про те, що він є двоюрідним братом потерпілого. У цей день він їхав з братом з роботи, та вони заходили у кафе. Коли йшли на трамвай, зустріли обвинуваченого. Він бачив як обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження. Не бачив, яким саме предметом, можливо лезом, а можливо ножем. Бачив як обвинувачений тримав щось у руці.

Протоколом огляду предмета цифрового носія від 20.08.2018 року. згідно якого відображено присутність на літньому майданчику зі столами, стільчиками потерпілого та обвинуваченого. При цьому, на відео не відображено великої кількості людей, як вказав обвинувачений, близько половини столів є порожніми. Також відображено початок конфлікту, в який вступає обвинувачений з потерпілим. З відео також вбачається, що на даний літній майданчик прибули працівники поліції.

Протоколом огляду місця події від 02.08.2018 року, згідно якого в приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області в обвинуваченого вилучено предмет схожий на ніж, даний предмет в подальшому був оглянутий та визнаний речовим доказом по справі і являє собою ззовні схожий на викидний кишеньковий ніж з рукояткою довжиною 8 см, що оглянутий згідно протоколу огляду від 10.08.2018 року.

Заявою від 09.08.2018 року про те, що потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області щодо спричинення йому тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

Висновком експертизи №777 від 13.08.2018 року, згідно якого у ОСОБА_6 встановлено діагноз «Різана рана правої щоки». Діагноз підтверджено даними судово-медичного обстеження потерпілого. Рана утворилась від дії гострого предмету, можливо ножа, як вказує ОСОБА_6 , могла утворитись 09.08.2018 року, і відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, зокрема показання потерпілого та свідка, письмові докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими в процесі доказування, оскільки такі знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення злочину та винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинних дій.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
За оцінкою показів потерпілого та свідка в цілому, суд встановлює, що кожен з них повністю підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, які доводять причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину.
Так, під час оцінки того, чи було провадження в цілому справедливим, суд враховує якість наданих суду доказів, які не дають приводу сумніватися в їх достовірності й точності.
Зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 доведена поза розумним сумнівом.
Водночас, оцінюючи покази обвинуваченого щодо заперечення вчинення ним інкримінованого злочину та посилання останнього на відсутність у його діях ознак злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України, суд розцінює їх, як такі, що дані обвинуваченим, з метою пом`якшити відповідальність та уникнути покарання за скоєне, оскільки такі покази спростовуються вищенаведеними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.4 ст.296 КК України, оскільки останній вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого та спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації згідно якої, існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, який супроводжувався особливою зухвалістю та порушенням громадського порядку, вчинення злочину з мотивів явної неповаги до суспільства, спосіб вчинення злочину, поєднаний із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого та спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, чим заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, що створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

- цифровий носій DVD-R марки «Verbatium» залишити при матеріалах кримінального провадження;

- предмет ззовні схожий на викидний кишеньковий ніж з рукояткою вишневого кольору знищити.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

- цифровий носій DVD-R марки «Verbatium» залишити при матеріалах кримінального провадження;

- предмет ззовні схожий на викидний кишеньковий ніж з рукояткою вишневого кольору знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1