справа № 274/674/19
провадження № 1-кс/0274/733/19

У Х В А Л А 26.04.2019 року м. Бердичів
В с т а н о в и в:
Згідно поданого клопотання, ст.слідчий ОСОБА_2 просить накласти арешт на рибальську сітку, яку поміщено до спецпакету №2096621.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 03.01.2019 р. до чергової частини Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області з письмовою заявою звернулась ОСОБА_4 про те, що 27.12.2018 р. близько 21 години в с. Велика П`ятигірка Бердичівського району Житомирської області її сина ОСОБА_5 побили місцеві жителі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.
В ході проведення досудового розслідування за письмовим дозволом ОСОБА_8 було проведено огляд в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 . В ході проведення якого було виявлено: рибальську сітку, яку поміщено до спецпакету №2096621, яку було упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Слідство зазначає, що з метою проведення ряду судових експертиз по виявленим можливим знаряддям злочину необхідно накласти на них арешт.
Дослідивши клопотання, додані до нього докази, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
За ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, виходячи з беззастережних приписів, що містить ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим, всупереч вимогам законодавства, клопотання про арешт майна жодними доказами не обґрунтовано.
Так, в клопотанні не зазначено підстав та мети, відповідно до яких просить накласти арешт слідчий на рибальську сітку. Згідно ухвал слідчого судді надавався дозвіл на проведення обшуку житла та підсобних приміщень з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, вилучення з незаконного обігу наркотичних засобів та сокири. Однак, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт саме рибальської сітки.
Також слідчим в клопотанні не обґрунтовано та не доведено, чи являється вилучене під час огляду майно, на яке просить накласти арешт слідчий, доказом злочину, у зв"язку з чим потрібно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, чи зазначене майно є тимчасово вилученим.
Окрім того, слідчим в клопотанні не доведено можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі або відчуження майна, у зв"язку з чим потрібно накласти на нього арешт.
В прохальній частині клопотання не зазначено особу, якій належить майно (речі), на яке просить накласти арешт слідчий. Не долучено до клопотання документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Вищевикладене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано до суду без додержання вимог ст. 171 КПК України, в зв"язку з чим його належить повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 171, 172 Кримінального процесуального Кодексу України, слідчий суддя,-
У х в а л и в :
Тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого вище строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала виконується негайно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1