ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/96/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2019 року,-

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимий,-

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України в період дії іспитового строку на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 263 грн. 88 коп. судових витрат.

Згідно з вироком суду, 22 лютого 2017 року близько 07 год. 15 хв. ОСОБА_7 разом з іншою особою підійшли до ОСОБА_10 з метою заволодіти його майном. ОСОБА_7 став по переду ОСОБА_10 , а інша особа позаду. ОСОБА_7 , знаходячись перед обличчям ОСОБА_10 умисно, діючи за попередньою змовою з іншою особою, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що вони діють відкрито, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , лівою рукою зловив його за праву руку, обмеживши йому рухи, не даючи можливості звільнитися від утримання. Інша особа оглянула кишені одягу ОСОБА_10 та взяла із задньої кишені його штанів мобільний телефон марки Samsung моделі GT?I9300 вартістю 890 гривень із захисним чохлом вартістю 70 грн., у якому знаходилась карта оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 25 грн. і втекла, не реагуючи на вимогу ОСОБА_10 повернути йому мобільний телефон. Після цього ОСОБА_7 відпустив руку ОСОБА_10 та пішов з місця вчинення злочину. Внаслідок цих дій діями ОСОБА_7 та іншої особи ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 985 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на те, що при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, місцевий суд допустив невиправдане спрощення, всупереч ст. 374 КПК України, не зазначив місця вчинення злочину.

Вважає, що суд допустив такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване рішення та відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог цього кодексу, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими та оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині обвинувального вироку мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він разом з іншою особою 22 лютого 2017 року о 07 год. 10 хв., перебуваючи на території залізничного вокзалу по вул. Привокзальній в м.Тернополі помітили як з приміщення вбиральні вийшов ОСОБА_10 .. В цей час у ОСОБА_7 та іншої особи, яким заздалегідь було відомо про наявність у ОСОБА_10 мобільного телефону марки Самсунг виник злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна.

Як вбачається з вироку суду, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, місцевий суд допустив невиправдане спрощення та всупереч ст.374 КПК України не зазначив місця вчиненого злочину, тобто не зазначив обставини, яка відповідно до ст. 91 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні та яка, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України, має бути встановлена в рішенні суду.

Оскільки формулювання у вироку фактичних обставин скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення викликає сумнів, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Враховуючи, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, необхідних для правової оцінки дій обвинуваченого та які, відповідно до ст. 91 КПК України, входять до предмету доказування, тому допущені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30 січня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи