Справа № 296/1840/19
У Х В А Л А
Іменем України

25 лютого 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням, зазначивши, що у провадженні військової прокуратури Житомирського гарнізону знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000432 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України.

З 15.05.2013 року ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді оперуповноваженого Білогірського міжрайонного відділу Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим у військовому званні лейтенант.

На виконання вимог ст. ст. 10, 13 Закону України №2229-ХІІ від 25.03.1992 року "Про Службу безпеки України", ст.ст. 11, 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України №1262 від 27.12.2007 року, виходячи з положень Декларації "Про боротьбу за звільнення України", прийнятої 20.03.2014 року Верховною Радою України, з метою вжиття заходів щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, а також вирішення питань подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України військовослужбовцями Служби безпеки України, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України, що дислоковані в Автономній Республіці Крим, Головою Служби безпеки України видано розпорядження №44 від 24.03.2014 року «Щодо військовослужбовців Служби безпеки України, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України, що дислоковані в Автономній Республіці Крим».

Відповідно до вимог вказаного розпорядження ОСОБА_4 до 30.03.2014 року повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до Центрального управління Служби безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, 33).

Діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, достовірно знаючи про необхідність виконання зазначеного розпорядження, до 30.03.2014 року без поважних причин до Центрального управління Служби безпеки України не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України.

Таким чином, ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем Управління Служби безпеки України у м. Севастополь, достовірно знаючи про необхідність прибуття до 30.03.2014 року до Центрального управління Служби безпеки України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, розпорядження Голови Служби безпеки України №44 від 24.03.2014 року, до 30.03.2014 року до Центрального управління Служби безпеки України (м. Київ, вул. Володимирська, 33) не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від неї, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

13 серпня 2015 року старшим прокурором групи прокурорів військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000432 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Прокурор в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали клопотання, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років, під загрозою тяжкості покарання підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду, доказів того, що підозрюваного оголошено в міжнародний розшук, суду не надано, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 188-190 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , з метою приводу для участі в розгляді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В решті клопотання залишити без задоволення.

Строк дії ухвали шість місяців з дня її винесення.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.190 КПК України, ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду.

Ухвала в частині відмови у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала в частині дозволу на затримання оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1