Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
04 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції з ДУ Городоцький виправний центр ( №131) апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року за участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_5 , засудженому вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання п`ять років і один місяць позбавлення волі та штраф в розмірі 51000 грн, відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання у виді обмеження волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу і задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що відбуває покарання в ДУ Городоцький виправний центр ( №131) понад рік і два місяці, набувши право звернення до суду на підставі ст. 81 КК України, а позитивна характеристика та два заохочення за місцем працевлаштування, на його думку, свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який вважає ухвалу суду законною, перевіривши матеріали судового провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Відповідно до загальної норми закону ст. 81 КК України та розяснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою ( стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно положень ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш мяким, якщо вони були направлені в місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно - дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш мяким не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення в місця обмеження чи позбавлення волі.

Тобто, законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш мяким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або ж відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш мяким і при цьому 2) була направлена в місця позбавлення чи обмеження волі у випадках, передбачених законом.

При регламентуванні порядку та умов відбування і виконання кримінальних покарань норми Кримінального та Кримінально - Виконавчого Кодексів України співвідносяться між собою, як загальні і спеціальні, і при їх конкуренції застосовуються спеціальні норми, що підтверджується і розясненнями Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 щодо практики застосування норм права у випадку колізії.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання п`ять років позбавлення волі та штраф в розмірі 51000 грн, який ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.05.2015 року залишено без змін.

07 серпня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова засудженому замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком один рік шість місяців і десять днів на обмеження волі.

Згідно положень ст. 539 КПК України та ч. 7 ст. 154 КВК України, у разі набрання законної сили ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше, як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Відповідно до ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2018 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, яка ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2018 року залишена без змін.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки з моменту звернення установи виконання покарань до суду про застосування щодо ОСОБА_5 вимог ст. 81 КК України не закінчився річний строк ухвалення рішення Апеляційного суду Рівненської області, яке набрало законної сили 10.05.2018 року.
При цьому колегія суддів зазначає, що право засудженого ОСОБА_5 на умовно - дострокове звільнення не порушується, так як залишається за ним при настанні строків, передбачених законом.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 154 КВК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3