Справа № 189/1921/18
Провадження № 1-кп/191/5/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000658 від 04.11.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина Українии, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , має повну середню освіту, працює плодоовочівником у ФОП ОСОБА_4 , неодружений, раніше судимий 02.06.2005 Наро-Фоминським міським судом Московської області Російської Федерації за ч. 4 ст. 111 КК РФ із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

за ч. 2 ст. 186 КК України,за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , 03.11.2018 близько 18.30 год., перебуваючи в будинку колишньої дружини ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , а саме в спальній кімнаті, де під час розмови з ОСОБА_6 , виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_3 , перебуваючи біля входу в кімнату наніс 1 (один) удар відкритою долонею правої руки в потиличну ділянку голови ОСОБА_6 , та наніс 1 (один) удар кулаком правої руки в ліве око з переходом на ліву виличну ділянку обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив останній тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта №219 від 08.11.2018 у вигляді: забою м`яких тканин потиличної ділянки правої та лівої половин, гематоми верхнього віка лівого ока, гематоми нижнього віка лівого ока з переходом на ліву виличну ділянку, які за своїм характером відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої в момент заподіяння.

Від отриманого удару остання втримавшись на ногах, але дещо схилившись відійшла до столу, який також знаходився в даній кімнаті, після чого вона взяла до рук планшет марки «Lenovo» моделі «ТВЗ-730Х», який знаходився на столі, та в цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, де за допомогою фізичної сили своїх рук, а саме ривком вирвав з рук ОСОБА_6 вищевказаний планшет, тобто умисно, відкрито, заволодів планшетом марки «Lenovo» моделі «ТВЗ-730Х», який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 03.11.2018 згідно висновку судово- товарознавчої експертизи №3030/18 від 08.11.2018 становила 3505,50 грн. (три тисячі п`ятсот п`ять гривень п`ятдесят копійок).

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадений ним вищевказаний планшет, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що дійсно 03.11.2018 року, приблизно о 18.30 годині, перебуваючи за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_3 , де під час сварки наніс один удар рукою в потиличну частину голови потерпілої та удар рукою в ліве око потерпілої, потім вирвав з рук планшет потерпілої та залишив місце вчинення. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 03.11.2018 року, приблизно о 18.30 годині, обвинувачений за місцем її проживання, а саме АДРЕСА_3 , під час сварки наніс два удари рукою в ділянку голови та спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Потім ОСОБА_3 вирвав з її рук планшет, та з місця вчинення зник. Претензій матеріального та морального характеру вона до обвинуваченого не має, так як шкода їй відшкодована, шляхом повернення майна. Просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав показання в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, та погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та потерпілого, та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає за можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше судимий, судимість не знята в установленому законом порядку, але офіційно працевлаштований, характеризується посередньо, а також враховує ту обставину, що шкода завдана кримінальним правопорушенням, потерпілій відшкодована.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, позицію потерпілої, яка вважала призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі та із застосуванням ст.75 КК України, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Розглядаючи можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Виходячи із всіх встановлених у провадженні обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1, ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання розподілу процесуальних витрат судом вирішується в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Антонівка Жидачівського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь судового експерта ОСОБА_7 , р/р: НОМЕР_2 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №3030/18 від 08.11.2018 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Речовий доказ, а саме планшет марки «Lenovo» моделі «ТВЗ-730Х», залишити за належністю потерпілій (а.с.14).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1