справа № 274/2581/18
провадження № 1-кс/0274/71/19

У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу
м. Бердичів 31.01.2019 р.
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:
В с т а н о в и в:
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, а саме в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (хуліганство). Санкцією ч. 2 ст. 296 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.
Також в клопотанні орган досудового розслідування вказує на ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: враховуючи дані щодо особи ОСОБА_5 , який не працює та не навчається, за адресою проживання не з`являється, не одружений, тобто ступінь соціальних зв`язків не є такою, що може забезпечити належну поведінку на досудовому слідстві та під час судового розгляду обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Тому за вказаних обставин в органу досудового слідства достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 у подальшому переховуватиметься від слідства та суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи несвоєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій.
Викладене свідчить про наявність ризиків, зазначених у п.п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначених ризиків.
23.09.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України .
26.09.2016 року було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з його переховуванням від слідства та неможливістю встановити місцезнаходження останнього.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 не працює та не навчається, за адресою проживання не з`являється, не одружений, тобто ступінь соціальних зв`язків не є такою, що може забезпечити належну поведінку на досудовому слідстві та під час судового розгляду обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому в подальшому підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи несвоєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У своїх виступах просили застосувати інший більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою, такий як особисте зобов"язання, з покладенням на ОСОБА_5 визначених судом обов"язків, оскільки підозра є необґрунтованою, ризики, зазначені в клопотанні, не підтверджені жодним чином. Окрім іншого, прокурором не доведено наміри підозрюваного переховуватися від слідства та суду.
Також захисник ОСОБА_6 просила суд врахувати позитивну характеристику щодо ОСОБА_5 , який раніше не судимий, та буде сприяти розкриттю злочину.
В свою чергу, підозрюваний ОСОБА_5 пояснив суду, що 08.08.2016 р. він перетнув кордон України та прибув до Франції. Перед цим, для отримання візи він завчасно, в установлений законодавством термін, звернувся до консульства з метою отримання візи, щоб перетнути кордон. 13.08.2016 р. він повернувся в Україну, де перебував до 22.08.2016 р. 22.08.2016р. повторно перетнув кордон України та направився до Польщі. Після чого 15.10.2016р. до Ізраїлю. 30.01.2019 р. ОСОБА_5 перетнув кордон та повернувся в Україну.
ОСОБА_5 наголошує, що він заздалегідь готувався до поїздки за кордон, тому завчасно звертався в консульство для отримання візи. Також стверджує, що жодної повістки про виклик до органів поліції йому не направлялось та він не отримував.
Окрім того, запевнив суд, що йому не було вручено повідомлення про підозру від 23.09.2016 року. Так само, пояснив суду, що він не знав про наявність повідомлення про підозру, яке було вручено його сестрі ОСОБА_7 з тих підстав, що він перебуваючи в країні Ізраїль неофіційно, з 15.10.2016 р. по 30.01.2019 р. взагалі не спілкувався з сестрою, не підтримував з нею жодних відносин, оскільки боявся депортації. Пояснив, що із сестрою вони проживають окремо.
Наголосив, що повідомлення про підозру йому було вручено тільки 30.01.2019 року о 18-40 год. Також запевнив суд, що буде сприяти розкриттю злочину, оскільки сам зацікавлений в цьому. Наразі вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає та відмовляється надати пояснення, керуючись ст. 63 Конституції України.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
30.01.2019 року о 18-40 год. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
30.01.2019 року о 09-50 год. в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Як вбачається із матеріалів клопотання, 04.08.2016 року приблизно о 03-00 год. ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, діючи з єдиним умислом, знаходячись поруч з автобусною зупинкою, що неподалік нічного клубу «Зодіак», по вул. Леніна № 40 в смт. Гришківці Бердичівського р-ну, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, скоїли хуліганські дії відносно ОСОБА_8 , що супроводжувались особливою зухвалістю. А саме: ОСОБА_5 , використовуючи малозначний привід, безпричинно наніс 2 удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 . В подальшому удари в хаотичному порядку та одночасно в область голови та тіла в кількості до 10 ударів розпочали наносити невстановлені слідством особи. Намагаючись ухилитись від ударів, ОСОБА_8 відійшов до краю автодороги, де ОСОБА_5 наніс близько 4-5 ударів своїми кулаками в область тулуба. Коли потерпілий перебував по центру автодороги, поруч з розважальним закладом, до нього знов підбіг ОСОБА_5 , який наніс один удар кулаком правої руки в область правої лобової пазухи. З метою уникнути отримання подальших тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 відбіг та присів за кермо належного йому автомобіля «Seat Alhambra», д.н. НОМЕР_1 , припаркованого поруч з автобусною запинкою, що неподалік нічного клубу «Зодіак», по вул. Леніна № 40 в смт. Гришківці Бердичівського р-ну. ОСОБА_5 , продовжуючи порушувати громадський порядок, ігноруючи елементарні правила поведінки, руками ухопився за автомобільні дуги вищевказаного автомобіля, зі сторони першого пасажирського сидіння просунув ноги в салон та продовжив наносити удари своїми ногами, взутими у взуття, в область тулуба і голови ОСОБА_8 , та наніс до 25-30 ударів. Коли ОСОБА_5 продовжував спричиняти тілесні ушкодження, потерпілий ОСОБА_8 завів двигун автомобіля «Seat Alhambra», д.н. НОМЕР_1 , і розпочав рух до будинку АДРЕСА_2 , де йому перегородили рух два невстановлені слідством автомобілі, з яких вийшли пасажири у невстановленій слідством кількості. Будучи умисно зупиненим біля вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 намагався вистрибнути з салону автомобіля. В той час на перше пасажирське сидіння, відчинивши двері, сіли двоє невстановлених осіб, які безпричинно почали наносити удари в область голови та тулуба ОСОБА_8 , при цьому рукою нанесли до 7 ударів, ногою, взутою у взуття, нанесли до 7 ударів. Коли вказані хуліганські дії продовжували вчиняти двоє невстановлених осіб, до водійських дверцят підійшов ОСОБА_5 та двоє невстановлених слідством осіб, які одночасно, через незачинене вікно почали наносити удари в область голови ОСОБА_8 , при цьому кожен наніс близько 5 ударів кулаками в голову потерпілому.
В результаті хуліганських дій ОСОБА_5 та невстановлених слідством осіб ОСОБА_8 спричинені були тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я, та легкі тілесні ушкодження.
Під час спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень поруч з будинком АДРЕСА_2 невстановлені слідством особи по черзі та одночасно почали наносити удари ногами та руками по кузову, вікнам та фарам автомобіля «Seat Alhambra», д.н. НОМЕР_1 . Внаслідок хуліганських дій невстановлених слідством осіб, автомобілю «Seat Alhambra», д.н. НОМЕР_1 були спричиненні пошкодження у вигляді: побиття лівого дзеркала заднього виду, деформації водійської дверки, деформації лівого переднього крила, побиття скла правого заднього стопу.
На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2016 року;
- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.09.2016 року;
- пояснення свідка ОСОБА_9 ;
- протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 ;
- висновок експерта № 314 від 08.08.2016 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження;
- протокол ОМП від 04.08.2016 року та інші матеріали кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов"язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об"єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При обранні запобіжного заходу слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.296 КК України (хуліганство), за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування та прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, доводи слідчого про те, що враховуючи дані щодо особи ОСОБА_5 , який не працює та не навчається, за адресою проживання не з`являється, не одружений, тобто ступінь соціальних зв`язків не є такою, що може забезпечити належну поведінку на досудовому слідстві та під час судового розгляду обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 у подальшому переховуватиметься від слідства та суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи несвоєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій, спростовуються тим фактом, що підозрюваний ОСОБА_5 , перетинаючи кордон України до іншої держави, завчасно та у встановленому законом порядку звернувся до консульства для отримання візи. Тобто заплановано, без будь-якого умислу залишив територію України, від слідства не ухилявся, оскільки тривалий час перебував на заробітках за межами України.
Так само, суд звертає увагу на той факт, що з моменту вчинення правопорушення і до дня перетину кордону України, а саме з 04.08.2016 по 08.08.2016 р. органи слідства жодним чином не сприяли розкриттю злочину, оскільки жодного виклику на адресу ОСОБА_5 не направляли.
Також судом встановлений той факт, що ОСОБА_5 не було відомо про наявність підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, що підтверджується наданими ним в судовому засіданні поясненнями, а також матеріалами кримінального провадження.
Тобто, ризик переховуватися ОСОБА_5 від слідства та суду, слідчим органом жодним чином як в клопотанні, так і прокурором в судовому засіданні не доведений.
Також судом встановлено, що станом на 31.01.2019 року підозрюваний має постійне місце проживання в м. Бердичеві Житомирської області та проживає за зазначеною адресою, має належну поведінку, запевнив суд у сприянні слідству, раніше не судимий, має позитивну характеристику.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором та слідчим в судовому засіданні не доведено наявності жодних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Оскільки прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 3 ст. 194 КПК України.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність місця проживання у підозрюваного, його вік, відсутність судимості, позитивну характеристику, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 сприяє розкриттю злочину.
Також слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що 25.09.2018 року ст.слідчим СВ Бердичівського ВП ОСОБА_4 було подано до суду клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з порушенням норм КПК УКраїни.
Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу слідчого та процесуального прокурора на неприпустимість в подальшому допущення відповідних порушень при оформленні відповідних процесуальних документів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою відмовити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною - освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, строком на два місяці: до 30 березня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- не відлучатися із м. Бердичева Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- своєчасно прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх викликами;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її проголошення.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчому здійснювати контроль за виконанням вказаної ухвали до моменту надходження справи до суду, а з того часу контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Бердичівської місцевої прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1