Провадження № 1-кп/638/515/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурорів про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 за обвинувальними актами кримінального провадження № 0004221 від 27.08.2017 року, № 0003389 від 06.07.2017 року, № 0002059 від 16.08.2017 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти кримінального провадження № 0004221 від 27.08.2017 року, № 0003389 від 06.07.2017 року, № 0002059 від 16.08.2017 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, зазначивши про відсутність обґрунтованих ризиків тримання під вартою.

Прокурори у судовому засіданні, не погоджуючись з клопотанням обвинуваченого, заявили клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 з посиланням на ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема: наявність в провадженні суду трьох обвинувальних актів відносно останнього, відсутність соціальних зв`язків, спосіб життя, додатково зазначивши про скоєння злочину відносно жінок похилого віку.

Захисник підтримала клопотання обвинуваченого, заперечувала у задоволенні клопотання прокурорів.

Обвинувачений заперечував у задоволенні клопотання прокурорів.

Потерпіла покладалась на розсуд суду.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальні акти з додатками, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію, наявність судимостей.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Стосовно строків розгляду справи суд зазначає, що право обвинуваченого на прискорений розгляд його справи не повинно створювати необґрунтованих перешкод для належного виконання своїх обов`язків судовими органами («Шабані проти Швейцарії», «Садегюль Оздемир проти Туреччини»). Питання про те, чи є тривалістю тримання під вартою обґрунтованою вирішується з урахуванням конкретних обставин та може бути виправданим за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи («Лабіта проти Італії», «Єчюс проти Литви») та визначається з огляду на обставини справи з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника, відповідних органів («Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_8 переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків.

Згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, відсутні докази міцних соціальних зв`язків, обвинувачений неодноразово судимий, відсутнє документальне підтвердження про попереднє місце роботи.

В той же час, потерпілі не допитані, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, а відтак, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу є дійсними.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд приходить до висновку, що при наявності обґрунтованої підозри, та міри покарання, яка йому може загрожувати, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих. Таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а клопотання прокурорів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177,314 -317,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурорів про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою не пов`язаного з ізоляцією від суспільства відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб - до 04 березня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий