Справа №211/682/17-к
Провадження № 1-кп/211/297/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 01.02.2017 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, до затримання працював у ТОВ «Меттранссервіс» слюсарем-збірником, який не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утримані не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-14.12.2005 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

-27.04.2006 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 289 ч.3, 69, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 18.12.2008 року за постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 10.12.2008 року за ст. 81 КК України умовно достроково, не відбутий строк покарання 21 день;

-23.09.2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-10.02.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого - ОСОБА_4

встановив:

31.01.2017 року приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на пероні залізничного вокзалу «Кривий Ріг-Головний» в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, познайомився з ОСОБА_10 , з яким в подальшому біля залізничного вокзалу став вживати спиртні напої.

Приблизно о 23-30 годині, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_10 , з метою здійснення банківської операції направився до відділення банкомату банку «Приват Банк» по вул. Серафімовича в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де ОСОБА_4 попрохав мобільний телефон у ОСОБА_10 з метою здійснення дзвінка. Після здійснення дзвінка ОСОБА_4 повернув телефон ОСОБА_10 , в якого виникли сумніви стосовно правдивості здійснення дзвінка ОСОБА_4 . Надалі ОСОБА_10 , підозрюючи, що ОСОБА_4 має намір на вчинення щодо нього злочину, тримаючи мобільний телефон у правій руці, почав здійснювати дзвінок по лінії «102» та йти у напрямку магазину «АТБ-Маркет 454» по вул. Серафімовича,76 в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу.

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний корисливий намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна у ОСОБА_10 . Надалі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний та корисливий намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою корись, діючи повторно, усвідомлюючи що його дії носять злочинний та відкритий характер, рухаючись паралельно ОСОБА_10 праворуч від останнього, під час ведення розмови ОСОБА_10 по мобільному телефону, відкрито, шляхом ривку, викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nomi і184», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №404 від 09.02.2017 року становить 343 гривні 17 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши майновий збиток на вищезазначену суму.

В суді обвинувачений спочатку вину не визнавав, однак після допиту свідків та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав та пояснив, що 31.01.2017 року попросив у потерпілого телефон, щоб зателефонувати, потім у нього виник умисел на його викрадення, тому він вихопив той телефон у потерпілого та побіг в сторону «Дружби», де і був зупинений співробітниками патрульної поліції, яким видав вкрадений телефон. В подальшому викрадений телефон викинув з карману в автомобіль Пріус, куди його посадили патрульні. Від попередніх показань, що були дані 17.07.2018 року відмовився. Зазначив, що до нього жодного примусу як на стадії досудового розслідування так і в суді не застосовувалось. Попередні показання давав, знаходячись в хворобливому стані. Щиро розкаявся, просив суворо не карати та при призначенні покарання врахувати стан його здоров`я. Також наполягав на задоволенні поданого ним 01.11.2017 року клопотання про застосування Закону України «Про амністію».

В суді потерпілий ОСОБА_10 , допитаний в режимі відеоконференції, пояснив, що 31.01.2017 року чи 01.02.2017 року він вийшов з залізничного вокзалу у м. Кривий Ріг покурити, за ним вийшов чоловік на ім`я ОСОБА_13 - обвинувачений, попросив цигарку та гроші, сказав що тільки звільнився і у нього не було грошей на дорогу, на що він сказав, що дасть йому бутерброд та наллє випити. Обвинувачений спитав, як можна зняти з банкомату грошей без картки, попросив йому допомогти з цим. Він дав йому свій телефон, щоб той зателефонував своїй дружині і вона скинула йому гроші. Після цього вони ще 20 хвилин чекали, коли прийдуть гроші на картку. Коли він зрозумів що тут шось не чисто, взяв у обвинуваченого свій телефон і пішов в сторону магазину "АТБ" та став викликати поліцію зателефонувавши на 102. Обвинувачений до нього підбіг, вихватив телефон та втік. Потім приїхала поліція і вони разом почали шукати злочинця. Коли вони їхали з патрульними, він взяв телефон у одного з них та зателефонував на свій телефон, домовився із ОСОБА_13 зустрітися на вулиці. Вони приїхали туди і пішли на затримання цієї людини, яка викрала телефон. Обвинувачений почав сваритися, казав що він дав йому телефон, щоб купити наркотики. Телефон пізніше знайшли при цьому чоловікові. Телефон йому врешті-решт повернули, але він був розбитий. Просив не карати суворо обвинуваченого.

В суді свідок ОСОБА_14 пояснив, що він працює в Управлінні патрульної поліції, обвинувачений та потерпілий не є його родичами. 31.01.2017 року він заступив на службу у нічне патрулювання по території Довгинцівського району. Біля 12 години ночі вони отримали смс на планшет з фабулою «людина кричить про допомогу». До них звернувся потерпілий та пояснив, що невідома людина взяла телефон та побігла. Цей невідомий попросив у потерпілого подзвонити, вони пішли у сторону банкомату, щоб перевести гроші, потерпілий відчув недобре та забрав у обвинуваченого свій телефон, потім потерпілий зателефонував 102, у цей час обвинувачений побачив, що потерпілий дзвонить на 102, та вихопив його телефон. Вже під час патрулювання разом із потерпілим в районі ЗГТ "Дружба" вони пробачили громадянина, схожого за описом на обвинуваченого. В ході поверхневого огляду у правому зовнішньому кармані вони виявили та оглянути телефон Номі, однак не вилучали його. Телефон за описом потерпілого співпадав із виявленим у обвинуваченого телефоном в корпусі жовтого кольору. При цьому ОСОБА_15 не зміг пояснити чий то був телефон. В ході спілкування обвинувачений пояснював, що це не він скоював злочин, намагався втекти з місця вчинення злочину. Потім вони з напарником викликали СОГ та доставили обвинуваченого у Довгинцівський РВ. Коли обвинувачений знаходився в автомобілі в кайданках, він викинув телефон, саме тому телефон був вилучений вже в службовому автомобілі. Він пам`ятає цей день, через те, що у його товариша був день народження та не кожного дня можливо знайти та затримати підозрюваного по гарячим слідам.

В суді свідок ОСОБА_16 пояснив, що він працює в Управлінні патрульної поліції. Під час його зміни по планшету прийшло повідомлення, вони виїхали на місце, де потерпілий пояснив, що невідома особа викрала телефон. Вони поїхали по гарячим слідам. По ходу руху він дав потерпілому свій телефон та останній зателефонував на свій номер та потім повідомив, що крадій буде чекати на "Дружбі". Саме там на зупинці "Дружба" біля магазину "АТБ" вони і побачили чоловіка схожого по опису на крадія. Той чоловік, коли побачив їх, почав відходити. Він з напарником підійшли до нього та провели поверхневий огляд, в ході якого було виявлено телефон. Після цього викликати слідчого. Доставляли обвинуваченого до РВ у патрульному автомобілі. В автомобілі був його напарник та затриманий. Коли приїхали, побачили, що телефон лежить під ковриком в автомобілі. Затриманий викинув його. Хто одягав кайданки на затриманого, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_17 , будучи допитаним 23.05.2018 року в режимі відеоконференції, суду пояснив, що того дня до нього зателефонував ОСОБА_15 , повідомив, що запізнився на електричку та запропонував зустрітись в районі зупинки «Дружба». Пізніше вони зустрілись та через деякий час після зустрічі до них підбіг хлопець і почав лупцювати обвинуваченого. Потім підбігли поліцейські, обшукали ОСОБА_15 , нічого не знайшовши, посадили його в службовий автомобіль на заднє сидіння і поїхали.

При додатковому допиті 31.05.2018 року свідок ОСОБА_17 підтвердив показання, що надавав 23.05.2018 року. На запитання прокурора пояснив, що по даній справі на стадії досудового розслідування його не допитували в якості свідка. При пред`явленні свідкові для огляду протокол допиту свідка на а.с.40-42 кримінального провадження пояснив, що там стоять його підписи та фраза «з моїх слів записано вірно, прочитано» написана саме ним, однак міркує, що ті підписи здобуті незаконним шляхом. Також пояснив, що ОСОБА_15 знає з 2016 року.

За клопотанням захисника обвинуваченого, в судовому засіданні було допитано в якості свідка слідчого Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що 31.01.2017 року у складі слідчо-оперативної групи виїжджала на виклик на ст.Кривий Ріг-Головний з приводу викрадення мобільного телефону. Потерпілий в її присутності вказував на місце вчинення злочину. Пам`ятає, що обвинуваченого було затримано в районі зупинки громадського транспорту «Дружба». Їй патрульні поліцейські пояснювали, що ОСОБА_15 їм показував викрадений мобільний телефон та поклав його до своєї кишені, після чого ОСОБА_15 було доставлено до Довгинцівського ВП. Телефон по факту було виявлено на задньому сидінні службового автомобіля патрульної поліції.

Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження, що були безпосередньо досліджені судом, а саме:
- рапортом інспектора-чергового чергової частини Довгинцівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_19 , від 01.02.2017 року, згідно якого на лінію 102 надійшло повідомлення, що по вул. Ленінського Комсомолу прохають допомоги (а.с. к.п. 4);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується ОСОБА_10 від 01.02.2017 року, згідно якого 31.01.2017 року приблизно о 23.40 годині невідомий чоловік, який назвався ОСОБА_13 по вул. Серафімовича біля магазину "АТБ" відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Nomi» модель не пам`ятає, вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-карта "МТС" номер НОМЕР_1 , вартістю 40 грн., загальна сума збитку 440 грн. (а.с. к.п. 5);

- протоколом огляду місяця події від 02.02.2017 року, з фото таблицею до нього, згідно якого оглянута територія по вул. Серафімовича в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. По вулиці знаходиться двоповерхова будівля, яка має назву " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", на кутку даної будівлі знаходиться банкомат "Приватбанк" зеленого кольору. В ході огляду будь-яких слідів не виявлено. Також, в ході огляду прилеглої території нічого не виявлено (а.с. к.п. 6-8);

- протоколом огляду місяця події від 01.02.2017 року, з фото таблицею до нього, згідно якого оглянута територія автостоянки Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області зі службовими автомобілями, серед яких знаходиться службовий автомобіль Тойота Пріус з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 . При огляді в автомобілі на задньому сидінні виявлено мобільний телефон марки Nomi чорно-жовтого кольору з камерою. При відкритті задньої кришки телефону виявлено сім-карту мобільного оператора МТС, що має номер НОМЕР_3 , поряд з телефон зазначений імеі1: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Телефон у вимкненому стані поміщений в поліетиленовий пакет і вилучений (а.с. к.п. 9-11);

- рапортом інспектором ПП роти № 2 батальйону № 3 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.02.2017 року (а.с. к.п. 15);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_14 , в ході якого останній серед представлених для впізнання осіб на фото № 4, впізнав ОСОБА_4 як особу, в якого 01.02.2017 року о 00.30 год. при зовнішньому огляді було виявлено мобільний телефон Nomi (а.с. к.п. 22-24);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_16 , в ході якого останній серед представлених для впізнання осіб на фото № 4 впізнав ОСОБА_4 як особу, який був затриманий 01.02.2017 року о 00.30 год. біля ЗГТ Дружба (а.с. к.п. 27-29);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 07.02.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого останній серед представлених для впізнання осіб на фото № 4, впізнав ОСОБА_4 як особу, який 01.02.2017 року о 00.10 год. викрав мобільний телефон Nomi біля магазину АТБ по вул. Серафімовича (а.с. к.п. 35-37);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 404 від 09.02.2016 року, згідно якої ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки "Nomi i184" придбаного 15.01.2017 року, колір чорно-жовтий станом на 31.01.2017 року складає 343,17 грн. (а.с. к.п. 67-71).

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
Отже, в ході повного дослідження поданих учасниками процесу доказів, судом достовірно встановлено, час, місце, спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_4 .
Такі дані встановлені як показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , так і письмовими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження. Суд вважає достовірними показання обвинуваченого ОСОБА_4 , дані ним 07.05.2019 року та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 про обставини вчинення злочину, оскільки вони є послідовними, конкретними, категоричними, перебувають у взаємозв`язку з письмовими доказами по справі та узгоджуються з ними.
При цьому суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_17 , оскільки як вбачається з наданої до суду копії Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Довгинцівського ВП за 08.02.2017 року, ОСОБА_17 дійсно знаходився в Довгинцівському ВП в період з 16:00 до 16:45 год. 08.02.2017 з метою надання пояснень (а.с.137-146) та був допитаний в якості свідка на стадії досудового розслідування слідчим Довгинцівського ВП в період часу з 16:00 до 16:30 год. 08.02.2017 року (а.с. к.п. 40-42). В протоколі допиту свідка стоять підписи ОСОБА_17 , що не заперечувалось останнім в ході судового розгляду при пред`явленні даного протоколу для огляду. Версія свідка щодо незаконності здобуття його підписів та власноручно написаної фрази «з моїх слів записано вірно, прочитано» нічим не підтверджена. Враховуючи викладене, у суда відсутні підстави довіряти наданим в ході судового розгляду свідком ОСОБА_17 показанням.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

При призначенні покарання суд керується вимогами ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р. та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, за місце роботи у ТОВ "Меттранссервіс" характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.02.2018 року ОСОБА_4 поставлений діагноз: ВІЛ-інфекція III клінічної стадії, хронічний гепатит, хронічний холецистит, хронічний панкреатит, кандидоз ротової порожнини, септицемія, гематологічні порушення у вигляді нормохромної анемії, НФПК 0-I ст. (а.с.157)
Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно вимог ст. 66 КК України, судом встановлено щире каяття.

Враховуючи те, що рецидив злочинів, вчинених ОСОБА_4 утворюють одночасно і їх повторність, яка передбачена у ч. 2 ст.186 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч.4 ст.67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує, а тому виключає рецидив, як обтяжуючу обставину з обсягу обвинувачення, яке пред`явлене прокурором (п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки») .
Таким чином, обставин, що обтяжують покарання, згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичних обставин та його наслідків, позиції потерпілого, який згідно письмової заяви просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, обставин, що пом`якшують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції статті 186 частини 2 КК України, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України суд не вбачає.

При цьому, приймаючи до уваги те, що злочин обвинуваченим вчинено до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2017 року, яким він засуджений за ст. ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, суд вважає за необхідне при призначенні покарання обвинуваченому, керуватися положеннями ч. 4 ст. 70 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження 01.11.2017 року обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він з 2002 року перебуває на обліку у Криворізькому ВІЛ-центрі з діагнозом ВІЛ та гепатит С.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIІI від 22.12.2016 року.

Пунктом «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Судом встановлено, що обвинувачений хворіє на ВІЛ-інфекцію, проте ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин відповідно до ст. 12 КК України, що виключає можливість застосування амністії з цих підстав до обвинуваченого.

На стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.02.2017 року відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дію якого суд неодноразово продовжував та ухвалою суду від 29.08.2018 року змінив на домашній арешт, дія якого в подальшому не продовжувалась через затримання обвинуваченого ОСОБА_4 22.10.2018 року на виконання вироку Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 10.02.2017 року.

Враховуючи викладене та керуючись правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) суд зараховує ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 10.02.2017 року по 29.08.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначених за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.02.2017 року, яким він засуджений за ст. ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2 років 1 місяця, та за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 22.10.2018 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 10.02.2017 року по 29.08.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 відмовити.

Речовий доказ: мобільний телефон марки Nomi чорно-жовтого кольору НОМЕР_4 , імей 2: НОМЕР_5 з сім-картою «МТС» № НОМЕР_3 , який повернутий під розписку потерпілому ОСОБА_10 - вважати переданим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1