Ухвала
Іменем України

13 листопада 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказу недопустимим, -

встановив:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В ході судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , заявлено клопотання щодо визнання доказу недопустимим при дослідженні висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №1866 від 29 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000913, та припинити його дослідження у зв`язку з тим, що огляд транспортних засобів експертом під час проведення експертизи був проведений не в порядку передбаченому КПК України, а саме без належного дозволу експерту до транспортних засобів та не було отримано згоди власника для проведення огляду транспортних засобів експертом.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав зазначене клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання не вбачаючи очевидної недопустимості зазначених захисником обставин, тому як, транспортні засоби були вилучені та оглянуті, на них було накладено арешт згідно ухвали суду, та передано на належне зберігання.

Потерпілі також заперечували щодо задоволення клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Дослідивши клопотання в нарадчій кімнаті, суд не вбачає очевидної не допустимості висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №1866 від 29 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0000913, зазначеного захисником обставин і вважає за необхідним дослідити висновок експерта в повному обсязі.

За таких обставин відсутні будь-які підстави для визнання під час судового розгляду зазначених у клопотанні доказів недопустимими, а, відповідно до ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, а тому на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує сторона захисту, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 89, 350 КПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказу недопустимим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1