Справа № 461/7955/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2018 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу,-
ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, достатню для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а саме 40 розмірів прожитого мінімуму для працездатних осіб, тобто 70480 грн. Мотивуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 23.10.2018 р. підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строк до 21.12.2018 р. включно без визначення розміру застави. Однак, на його думку, під час розгляду даного клопотання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків. Крім цього, в клопотанні прокурора жодних належних та допустимих доказів того, що злочин скоєно з насиллям чи погрозою насильства не наведено. Також ризики переховування від слідства та впливу на потерпілих відсутні, жодних доказів прокурором суду не надано.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти клопотання. Просив в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думку підозрюваного та його захисника, думку прокурора, дослідивши наявні матеріали справи приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді саме з таким клопотанням, яке передбачено ст. 201 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2018 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розмірі застави.
Ухвалою Львівського апеляційного суду м.Львова від 06.11.2018 року ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2018 року залишено без змін.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, з яких кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 189 КК України є тяжким злочином.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стверджується зібраними в судовому засіданні доказами, а саме:
-Протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення від 21.10.2018 року;

-Протоколом огляду місця події від 21.10.2018 року;

-Протоколом допиту потерпілого від 22.10.2018 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 22.10.2018 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22.10.2018 року;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.10.2018 року;

-Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2018 року;

-Протоколами проведення слідчого експерименту від 22.10.2018 року.

Слід відзначити, що вищевказані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 свідки вказали, що бачили підозрюваного у закладах громадського харчування, оскільки там працюють офіціантами та не бачили жодних конфліктних ситуацій у його присутності. Разом з тим, покази даних осіб не спростовують вищенаведені докази, якими обґрунтовується підозра.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стверджується дослідженими під час обрання запобіжного заходу доказами. Колегія суддів Львівського апеляційного суду зазначала, що «слідчий суддя, приймаючи дане рішення, вірно взяв до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, зважаючи на особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, характер інкримінованого злочину, що може спонукати підозрюваного переховуватися від слідства та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню, незаконними засобами впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, та прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу, оскільки інкримінований злочин, вчинений із погрозою застосуванням насильства до потерпілого».

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Міцність соціальних зв`язків, а також позитивні характеристики підозрюваного безумовно є обставинами, які враховуються при розгляді даного клопотання, однак такі не спростовують і не переважають вищенаведені ризики, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить їх унеможливлення, враховуючи необхідність проведення первинних слідчих дій.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Доводи підозрюваного та його захисника по суті ґрунтуються на незгоді із правовою кваліфікацією вчиненого правопорушення та обґрунтованості підозри. Проте, обґрунтованість підозри, наявність передбачених п.1, п.3 ст. 177 КПК України ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні досліджені та перевірені колегією суддів Львівського апеляційного суду при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу. В клопотанні захисника ОСОБА_4 про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу відсутні будь-які нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу. Тому законних правових підстав для задоволення клопотання захисника слідчий суддя не вбачає і в задоволенні клопотання слід відмовити.
Щодо клопотання адвоката ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 про те, що підозрюваний потребує лікування, у зв`язку із поганим станом здоров`я, суд виходить з наступного.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, а саме: «Пєтухов проти України», «Ухань проти України», «Віслогузов проти України» державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.
Згідно ст.21 Закону України «Про попереднє увязнення» адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.
Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно підозрюваного.
Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч.7 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною 6 цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Таким чином, приписи ст. 206 КПК України, які регламентують обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи при надходженні від особи відповідного клопотання.
За таких обставин, враховуючи обставини щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне, зобов`язати посадових осіб державної установи Львівська установа виконання покарань (№ 19) невідкладно провести судово-медичне обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості транспортування його до офіційних спеціалізованих медичних закладів МОЗ України, а також забезпечити можливість ОСОБА_5 необхідного лікування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 201 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Зобов`язати начальника державної установи Львівська установа виконання покарань (№ 19) провести необхідне повне медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості транспортування його до офіційних спеціалізованих медичних закладів МОЗ України, а також забезпечити можливість ОСОБА_5 необхідного лікування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1