Справа №577/3171/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/27/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/3171/17 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 лютого 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима

визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження, звільнивши ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, оскільки вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а тому суд призначив покарання, яке не може бути до неї застосоване.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2018 ОСОБА_10 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК, та їй призначене покарання за ч.2 ст.389 КК із застосуванням ст.69 КК у виді штрафу в розмірі 510 грн. На підставі ч.3 ст.72 КК ухвалено виконувати самостійно вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2017, яким ОСОБА_10 засуджена до 200 годин громадських робіт.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_10 , будучи засудженою вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2017 до 200 годин громадських робіт та 26.05.2017 ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання, незважаючи на призначене покарання, роз`яснення Конотопського МРВ з питань пробації про необхідність неухильного відбування покарання та про можливе притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, умисно ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт починаючи з 30.05.2017 та станом на 06.07.2017 не відбула 192 години громадських робіт.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора області і просила скасувати вирок, звільнивши ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК, за обставин, викладених у вироку, в поданій апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні остаточного покарання ОСОБА_10 застосований закон, який не підлягав застосуванню (ст.69 і ч.2 ст.389 КК).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком суду ОСОБА_10 призначене покарання за ч.2 ст.389 КК із застосуванням ст.69 КК у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 368 КПК, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому, слід зазначити, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані.

Зокрема, санкцією ч.2 ст.389 КК передбачено тільки два види покарання арешт та обмеження волі. При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.60 КК, арешт не застосовується, зокрема, до жінок, які мають дітей віком до семи років, а згідно ч.3 ст.61 цього Кодексу, обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як зазначено у правовій позиції ВСУ від 04.04.2011 (постанова у справі № 5-1кс11), норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст.65 КК, в якій установлено загальні засади призначення покарання.

У відповідності до ч.1 ст.65 КК, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу (в тому числі ч.3 ст.60 і ч.3 ст.61).

Ухвалюючи вирок суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального закону та не врахував обставини, які мають суттєве значення для правильного призначення покарання, а саме те, що ОСОБА_10 має доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також синів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що фактично унеможливлює призначення обвинуваченій покарання згідно санкції ч.2 ст.389 КК ні у виді арешту, ні у виді обмеження волі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п.2 ч.1 ст.413 цього Кодексу, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Таким чином, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, та який знайшов своє закріплення у практиці ВСУ, КСУ і рішеннях ЄСПЛ, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження, звільнивши ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності через неможливість призначення покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 лютого 2018 року відносно ОСОБА_14 скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження, звільнивши ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4