Справа № 462/3160/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/152/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року та ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2018 року про виправлення описки,

в с т а н о в и л а :

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_6 звільнено з випробовуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст. 70 КПК України за сукупністю злочинів за вироком Городоцького районного суду м. Львова від 6.02.2018 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_6 звільнено з випробовуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2018 року у вступній та резолютивній частині вироку про обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України від 30 липня 2018 року виправлено дату постановлення вироку Городоцького районного суду м. Львова з «6.02.2018 р.» на «3.11.2017 р.».

Резолютивну частину вироку викладено наступним чином:

« ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КПК України за сукупністю злочинів за вироком Городоцького районного суду м. Львова від 3.11.2017 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_6 звільнити з випробовуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 в рахунок бюджету вартість експертизи в сумі 684,50 грн.»

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 15 квітня 2017 року, приблизно о 12 год., діючи умисно, повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів вчинив крадіжку велосипеда марки «СOURUNNE», вартість якого становить 6 000 гривень, який належить ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Не погоджуючись з вироком Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 201 року та ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2018 року прокурор подав апеляційні скарги. В апеляційній скарзі на вирок суду першої інстанції прокурор оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність просить змінити в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, виключити посилання на застосування ст. 75 та ст. 76 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, визначеним вироком Городоцького районного суду Львівської області від 3 листопада 2017 року, який 6 лютого 2018 року змінено ухвалою Апеляційного суду Львівської області, вважати ОСОБА_6 засудженим до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_6 звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місці проживання, роботи або навчання. В решті вирок просить залишити без змін.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, прокурор вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, до постановлення вироку Городоцького районного м. Львова від 3 листопада 2017 року, яким останнього засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням 3 роки.

Вказує, що суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України, після чого призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, а вже потім, на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з визначенням іспитового строку. Проте суд першої інстанції даних положень КК України не дотримався, не врахував при призначенні покарання роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВС України № 7 від 24.10.20013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Також зазначає, що суд першої інстанції в анкетних даних стосовно ОСОБА_6 та в резолютивній частині вироку при призначенні покарання за сукупністю злочинів послався на вирок Городоцького районного суду м. Львова від 6.02.2018 року, однак, як встановлено, вказаної дати вирок стосовно ОСОБА_6 Городоцьким районним судом Львівської області не ухвалювався, такий востаннє судимий вироком Городоцького районного суду Львівської області від 3.11.2017 року, який 6.02.2018 року змінено ухвалою Апеляційного суду Львівської області.

Щодо ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2018 року про виправлення описки, то прокурор просить дану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що Залізничним районним судом м. Львова було суттєво змінено норму закону про кримінальну відповідальність, за якою ОСОБА_6 засуджено, що не може вважатися виправленням описки в розумінні ст. 379 КПК України та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.4 ч.2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку поряд з іншими даними, які стосуються особи обвинуваченого, зазначаються і інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

Також статтею 70 КК України передбачено правила призначення покарання за сукупністю злочинів. Так, з ч.4 ст. 70 КК України вбачається, що за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в анкетних даних стосовно ОСОБА_6 послався на вирок Городоцького районного суду м. Львова від 6 лютого 2018 року.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів послався на даний вирок Городоцького районного суду м. Львова від 6 лютого 2018 року. Проте як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, з чим погоджується і колегія суддів, обвинувачений ОСОБА_6 востаннє судимий вироком Городоцького районного суду Львівської області від 3.11.2017 року, який 6.02.2018 року змінено ухвалою Апеляційного суду Львівської області.

Ураховуючи вищенаведене, вирок Городоцького районного суду Львівської області від 3 листопада 2017 року не був врахований Залізничним районним судом м. Львова при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю злочинів.

Поряд з цим, суд першої інстанції 10 серпня 2018 року постановив ухвалу, якою у вступній та резолютивній частинах вироку про обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України від 30 липня 2018 року виправив дату постановлення вироку Городоцького районного суду м. Львова з 6.02.2018 року на 3.11.2017 року та змінив зміст резолютивної частини, виключивши з резолютивної частини вироку первинне посилання на звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 379 КПК України суд має право виправити допущені у судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, які мають технічний характер.

Внесення виправлень до резолютивної частини судового рішення, яке передбачає зміну норми закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджується особа, не може бути здійснено у порядку ст. 379 КПК України.

З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом першої інстанції виправлено допущену описку у вироку цього ж суду від 30.07.2018 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, виключивши з резолютивної частини вироку первинне посилання на звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У такий спосіб Залізничним районним судом м. Львова суттєво змінено норму закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджено ОСОБА_6 , що не може вважатися виправленням описки в розумінні ст. 379 КПК України, та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ураховуючи вищенаведене, колегією суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 374 КПК України, а ухвала суду першої інстанції вимогам статті 379 КПК України.
Під час ухвалення вироку суд першої інстанції не врахував і роз`яснення пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами і доповненнями, де вказано, що вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю.
Зважаючи на те, що наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обгрунтованості і справедливості, судді повинні постійно вдосконалювати стиль написання вироку, який повинен бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду.
На вказані недоліки судового рішення слушно посилається прокурор у своїх апеляційних доводах, як на істотні порушення норм ст. 374 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку про порушення судом загальних засад кримінального провадження (про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження) та про істотні порушення норм ст. 370 та п.2 ч.3 ст. 374 КПК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а справа - призначенню до нового судового розгляду, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними й перешкоджають перевірці апеляційних доводів.

Оскільки вирок скасовується з наведених підстав, а провадження направляється на новий судовий розгляд, тому решта доводів апеляційної скарги колегією суддів по суті не вирішуються.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені порушення, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого ухвалити законне і обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 409, ст. 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року відносно ОСОБА_6 та ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2018 року про виправлення описки скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4