Справа № 357/9517/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

представника Білоцерківського МВ ДВС ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу за заявою ОСОБА_4 в особі його представника адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна

встановив:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява володільця майна ОСОБА_4 , у якому він просить скасувати арешт майна житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, під номером АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначається, що батькові заявника - ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 28.02.1977 року за реєстром №1-1917 та зареєстрованого в інвентарбюро за реєстром № 5279 належав жилий будинок під номером АДРЕСА_1 .

9 серпня 1985 року Вироком Білоцерківського міського народного суду у кримінальній справі № 1-289 батька заявника було засуджено умовно до трьох років позбавлення волі ( ч.2 ст.84; ст.25 Кримінального кодексу УРСР) з конфіскацією 2/3 частини майна.

Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 27 грудня 1991 року ( реєстр № 3-6085, книга № 12, реєстр № 772) його мати - ОСОБА_8 , його донька - ОСОБА_4 , та заявник в рівних частках набули право на спадкове майно померлого, (номер спадкової справи 243)

Заявник як єдиний спадкоємець, має право на спадщину на вищезазначене майно, так як інші спадкоємці: його мати ОСОБА_8 , померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; його дочка - ОСОБА_4 , померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 , (спадкова справа номер у нотаріуса - 33/2017; номер у спадковому реєстрі - 61588285, приватний нотаріус ОСОБА_9 )

Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.02.2018 року, заявник вже має на праві власності 1/9 частку вищезазначеного будинку. Постановою міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ АК 698513 від 01.06.2009 року було накладено арешт на вищезазначену частину будинку.

Заявник звернувся до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, за оформленням своїх спадкових прав після вищезазначених померлих спадкодавців, але, йому було в цьому відмовлено з причини накладення арешту на вказаний будинок та прибудинкові споруди Білоцерківським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.02.2018 року зазначений будинок перебуває під арештом, підстави обтяження : Ухвала б/н народний суд м. Біла Церква. Дата виникнення 21.10.1985 р., та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АК 698513, від 01.06.2009 р., міський відділ ДВС Білоцерківського МРУЮ.

13 березня 2018 року заявник звернувся до Білоцерківського міського відділу ДВС із заявою про зняття арешту з будинку.

13 червня 2018 року отримав від Білоцерківського міського відділу ДВС відповідь про те, що, для зняття арешту з майна, необхідно сплатити грошові суми штрафу, виконавчого збору, та витрат виконавчого провадження за трьома виконавчими провадженнями : ВП 5018549; ВП 11740789 та ВП 31053039.

19 червня 2018 року заявник сплатив за зазначеними виконавчими провадженнями грошові кошти в розмірі - 2267,70 гривень, про що свідчать банківські квитанції № 2863538; № 2863897; № 2863445; № 2863846; № 2863871; № 2863607; № 2863751; № 2863784; № 2863811; Оригінали цих квитанцій було надано державному виконавцю ОСОБА_6 , але, до цього часу арешт не знято.

З огляду на бездіяльність Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області, заявник дійшов висновку щодо необхідності звернення до суду для скасування арешту на майно.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав з викладених у ній підстав.

Представник Білоцерківського МВ ДВС проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на ту обставину, питання про зняття арешту на 1/9 частину будинку повинне вирішуватись у порядку цивільного судочинства, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_4 саме в порядку цивільного судочинства. Виконавчі документи щодо ОСОБА_7 у МВ ДВС відсутні

Прокурор проти задоволення клопотання заперечує з тих підстав, що заявник не довів, що у накладенні арешту відпала потреба та що вказаний арешт повинен бути занятий в порядку, передбаченому ст.ст. 537, 538 КПК України клопотання не заперечує, зазначає, що на даний час потреба у накладенні арешту на майно відпала, оскільки у справі проведено усі необхідні слідчі дії.

Заслухавши учасників провадження суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

2. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як встановлено під час судового розгляду арешт на 1/9 частину будинку АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 накладено постановою міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ від 01.06.2009 року в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене суддя погоджується з доводами прокурора та представника МВ ДВС, що питання скасування арешту не повинно вирішуватись в порядку кримінального судочинства.

Крім того як видно з доданої до заяви копії вироку Білоцерківського міського народного суду від 9 серпня 1985 року у кримінальній справі № 1-289 батька заявника ОСОБА_7 було засуджено умовно до трьох років позбавлення волі за ч.2 ст.84; ст.25 Кримінального кодексу УРСР) з конфіскацією 2/3 частини майна. Заявником не надано судді будь-яких даних щодо виконання вироку в частині конфіскації майна засудженого.

Крім того як вбачається з матеріалів заяви представник заявника 13.03.2018 року звернувся до Білоцерківського МВ ДВС із заявою про скасування арешту майна. Однак відповіді не отримав

Суддя приходить до висновку , що у даній ситуації заявнику слід оскаржувати органу державної виконавчої служби або його посадових осіб, що здійснюється у порядку адміністративного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
У задоволенні заява ОСОБА_4 , в особі його представника адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме, жилого будинку з господарськими спорудами, за адресою АДРЕСА_1 . відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оглошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29.11.2018 року о 13 год. 00 хв.

СуддяОСОБА_1