Справа № 339/251/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000357 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого на проживання по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, згідно ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення при таких обставинах.
ОСОБА_4 16.06.2018 року близько 01 год. перебував у с.Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області та достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , зберігає в приміщенні стодоли своє майно, то у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення цього майна.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 на автомобілі марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , направився до місця проживання ОСОБА_6 .
Прибувши до будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 через зачинену хвіртку воріт, зайшов на територію господарства, після чого підійшов до дверей стодоли, які були зачинені на металічний засув та шляхом його відсуву відчинив двері та проник у середину приміщення.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 таємно викрав з приміщення стодоли належний ОСОБА_6 електроінструмент, а саме: бензинову косарку (тример) марки efco stark 25 , вартістю 1500 грн., саморобний компресор з балоном марки Grundfos, вартістю 1000 грн., зварювальний апарат Linkor, вартістю 1200 грн., будівельний електрофен марки Einhell, вартістю 500 грн., малий ручний плиткоріз, вартістю 400 грн., котушку-електропродовжувач чорного кольору, вартістю 300 грн., велику електродриль вартістю 400 грн., малу електродриль, вартістю 300 грн., великий плиткоріз, вартістю 500 грн., кутову шліфувальну машинку ( болгарку), вартістю 300 грн., після чого з викраденими речами з місця злочину скрився.
Маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 з метою особистого збагачення частину майна реалізував місцевим жителям, а частину залишив для власних потреб, чим довів свій злочин до кінця.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6400 грн.
Обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що в той вечір він приїхав на в с.Міжріччя на автомобілі, власником якого є ОСОБА_7 . Знаючи, що в господарстві потерпілого є інструмент, вирішив викрасти. Автомобіль залишив на вулиці. Підійшов до дверей стодоли, відсунув металічний засув та відчинив двері і проник всередину. У приміщенні викрав вказане майно та відніс його до машини. Половину майна встиг продати, і другу половину викраденого повернув працівникам поліції, які прийшли до нього та признався їм у вчиненні крадіжки. Оскільки потерпілому відшодував всі збитки, просить його суворо не карати.
11.02.2019 потерпілий подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі.
При таких обставинах суд, з"ясувавши думку учасників судового провадження, керуючись вимогами ст. 325 КПК України, вирішив проводити судове засідання без участі потерпілого.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з повним визнанням обвинуваченого своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
З`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно диспозиції ч.3 ст.185 КК України відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення настає у разі крадіжки, поєднаної з проникнення у житло, інше приміщення чи сховище або що завдало значної шкоди потерпілому.
Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Долинський міськрайонний сектор філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області надав досудову доповідь про обвинуваченого, з якої вбачається, що ОСОБА_4 одружений та проживає разом із сім`єю і має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, ніде не працевлаштований, раніше неодноразово судимий. Беручи до уваги вказану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторно правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. ( а.с.46-50 )
Однак, з таким твердженням суд не погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із законом ст. 75 КК України може бути застосована в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому таке рішення суд повинен належним чином умотивувати.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він в минулому неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.
Однак згідно ст. 89 КК України є таким, що немає судимості, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Болехівської ЦМЛ не перебуває, є батьком двох малолітніх дітей, неодруженй, не зайнятий корисним ділом, офіційно не працює, злочин вчинив з корисливих мотивів і таким чином проявляє схильність до протиправної поведінки.

При цьому суд враховує і те, що за таємне викрадення чужого майна суд на підставі ст. 75 КК України уже звільняв ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням (а.с.126-127), однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин проти власності.

Так, уже після направлення вказаного обвинувального акту до суду ( 18.07.2018року), щодо ОСОБА_4 на розгляді в суді перебувало кримінальне провадження за ч.2 ст.185 КК, яке згідно ухвали суду від 29.11.2018року закрито у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с.128).

На даний час ОСОБА_4 11.02.2019 пред"явлено підозру у вчиненні злочину за ч.2 ст. 186 КК України та щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ( а.с.132).

Однак, ці обставини, що мали місце за вказані періоди, не відображені у досудовій доповідді органу пробації, яка складена 20.09.2018 року.

Окрім того, непереконливим є і твердження строни захисту на відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, оскільки останній був затриманий із викраденими речами, частину яких вже відчужив, а частину речей в подальшому слідчим повернуто потерпілому для зберігання до завершення кримінального провадження.

З врахуванням викладеного, враховуючи фактичні обставини вчинення злочину, кількість викраденого майна, особу обвинуваченого, визнання вини у вчиненому (що є обставиною, яка пом"якшує покарання), суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах мінімальної санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, так як виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства.
Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений злочин, але й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.
Під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався запобіжний захід.
ОСОБА_4 затриманий 10 лютого 2019 року о 21 год. ( а.с.129).
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили на підставі ч.4 ст.176, 177, 183 КПК України за клопотанням прокурора, враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність обрання ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, запобіганню вчиненням ним нових злочинів, суд обирає обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання підвартою.
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України, у відповідності до якої майно, яке було об"єктом кримінального правопорушення повертається законним володільцям.
Суд також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369-374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Речові докази:
-бензинову косарку (тример) марки efco stark 25, саморобний компресор з балоном марки Grundfos, зварювальний апарат Linkor, будівельний електрофен марки Einhell, малий ручний плиткоріз, котушку-електропродовжувач чорного кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 ( а.с.134) - залишити йому, як власнику;
-три сліди пальців рук зберігати при матеріалах провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. судових витрат, затрачених на проведення експертизи.
До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід - утримання під вартою після проголошення вироку.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання з 21 години 10 лютого 2019 року.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1