ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000177 від 30.03.2016 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000177 від 30.06.2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -
обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та
ЄУНСС № 713/146/19
Провадження № 11-кп/822/203/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_12
Категорія ч.1 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не застосовувалася.
Вирішено питання пов`язані з речовими доказами та судовими витратами.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 , 30.03.2016 року близько 06-30 год. керуючи автомобілем марки «Ford-Transit», д/н НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту в с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області, під`їхав до будинку проживання своєї знайомої ОСОБА_13 , що розташований по АДРЕСА_3 . В подальшому, ОСОБА_6 , знаходячись за кермом транспортного засобу марки «Ford-Transit», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи на правому узбіччі дороги в напрямку м.Вижниця нехтуючи вимогами п.10.1 ПДР, перед початком руху, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, грубо ігноруючи при цьому вимоги суцільної горизонтальної розмітки 1.1 ПДР, перетинати яку забороняється, почав виконувати маневр по розвороту свого транспортного засобу виїхавши при цьому на проїжджу частину дороги та не врахувавши дорожньої обстановки допустив зіткнення свого транспортного засобу із транспортним засобом марки «Мазда 626», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який в цей час рухався по правій смузі свого руху в напрямку м.Вижниця.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п.1.1, 10.1 встановлених Правилами дорожнього руху:

ОСОБА_7 , 30.03.2016 року близько 06-30 год. керуючи автомобілем марки «Мазда 626», д/н НОМЕР_2 , в салоні якого на той час перебував пасажир ОСОБА_14 , рухаючись по дорозі загального користування сполученням Чернівці-Вашківці-Вижниця, в межах населеного пункту с.Іспас Вижницького району Чернівецької області, порушуючи правила дорожнього руху, із перевищенням швидкості понад 60,00 км./год. по вул. Головній зі сторони м. Вашківці в напрямку м. Вижниця, на відстані 200-300 метрів на правому узбіччі дороги побачив транспортний засіб марки «Ford-Transit», д/н НОМЕР_1 . Наближаючись до зазначеного транспортного засобу на відстані приблизно 30-40 метрів побачивши виїзд автомобіля марки «Ford-Transit», д/н НОМЕР_1 , із узбіччя дороги на дорогу по якій рухався ОСОБА_7 , не врахувавши дорожньої обстановки, маючи реальну можливість зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не вжив всіх необхідних дій, передбачених

п.12.3 ПДР, чим допустив зіткнення із автомобілем марки «Ford-Transit», д/н НОМЕР_1 .

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_7 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п.12.3, 12.4 встановлених Правилами дорожнього руху:

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Мазда 626», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного скалкового перелому правої плечової кістки із зміщенням, які у відповідності до висновку експерта №714 мд від 18.05.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

На вказаний вирок суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить апеляційний суд вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, провадження по справі за ч.1 ст. 286 КК України - закрити.
Також на зазначений вирок суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу і обвинувачений ОСОБА_7 , у якій просить апеляційний суд оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати та закрити кримінальне провадження, а у разі недостатності доводів апеляційної скарги звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили звільнити їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, їх захисників, які також просили застосувати вимоги ст. 49 КК України до своїх підзахисних, та закрити кримінальне провадження, прокурора, потерпілого та його представника, які не заперечили проти застосування вимог ст.49 КК України відносно обвинувачених, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченим і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому, виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні також заявив клопотання про застосування

відносно нього вимог ст. 49 КК України, підтримавши заявлені ним раніше апеляційні вимоги лише в частині звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відмовившись від інших апеляційних вимог.

На підставі вищезазначеного, аналізуючи вирок районного суду в частині можливості застосування вимог ст. 49 КК України, а саме можливості звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, про що апелював ОСОБА_6 та в ході апеляційного розгляду клопотав ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п.2 ч.1 ст. 49 КК України).

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо вона подала про це клопотання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, таке звільнення є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Так, вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року, який не вступив у законну силу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, останні вчинили 30 березня 2016 року, тобто, станом на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст.49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди обвинувачених на звільнення їх від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України роз`яснено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що останні підтримали клопотання, заявлене в апеляційній скарзі та подане під час апеляційного розгляду, та надали письмову заяву з проханням прийняти таке рішення і просили застосувати відносно них вимоги ст. 49 КК України, підтвердивши, що їм зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що вони надають свою згоду.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, обвинувальний вирок щодо них скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п.18 постанови Пленум Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України скасувати.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Речовий доказ автомобіль марки «Ford Transit» д.н.з НОМЕР_3 , який згідно постанови про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження від 30.03.2016 року та розписки ОСОБА_6 ,

знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 - залишити за належністю ОСОБА_6 .
Речовий доказ автомобіль марки «Mazda 626» д.н.з НОМЕР_2 , який згідно постанови про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження від 30.03.2016 року та розписки ОСОБА_7 , знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 - залишити за належністю власнику ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_6 витрати на залучення експертів, а саме, за проведення судової автотехнічної експертизи №345-А від 09.06.2016 року; судової автотехнічної експертизи №344-А від 09.06.2016 року; судової транспортно-трасологічної експертизи №420-А від 06.07.2016 року; судової автотехнічної експертизи №486-А від 22.07.2016 року; судової транспортно-трасологічної експертизи №243-А від 28.03.2017 року в сумі 1935 (одну тисячу дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_7 витрати на залучення експертів, а саме, за проведення судової автотехнічної експертизи №345-А від 09.06.2016 року; судової автотехнічної експертизи №344-А від 09.06.2016 року; судової транспортно-трасологічної експертизи №420-А від 06.07.2016 року; судової автотехнічної експертизи №486-А від 22.07.2016 року; судової транспортно-трасологічної експертизи №243-А від 28.03.2017 року в сумі 1935 (одну тисячу дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок на користь держави.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3