Справа № 333/6067/18 Провадження № 1-кп/333/215/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має не повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-11 квітня 2000 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

-22 травня 2001 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141, ст.43 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16 червня 2006 року по відбуттю строку покарання;

-29 травня 2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20 серпня 2008 року по відбуттю строку покарання;

- 06 грудня 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186

КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-07 червня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186. ч.1 ст.263, ст.ст.70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-04 жовтня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м, Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 18 березня 2015 року на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2015 року, звільнений умовно- достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 14 днів;

-20 липня 2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком 3 роки. 14.08.2018 року справу переглянутоАпеляційним судом Запорізької області та призначено покарання у вигляді 4 місяців арешту.
- за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за злочини проти власності, судимість за які не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах.
24.10.2018 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у салоні маршрутного таксі, на під`їзді до зупинки громадського транспорту «Південний ринок» по вул. Космічній у м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 залишила свої речі без нагляду, впевнившись в тому, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, таємно викрав мобільний телефон «Meizu М6» у корпусі чорного кольору вартістю 5000 гривень, разом із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» ( НОМЕР_1 ), вартістю 50 гривень та чохлом світлого кольору у вигляді книжки вартістю 300 гривень, розпорядившись речами в подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на загальнусуму 5350 гривень.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Пояснив, що дійсно 24.10.2018 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, він знаходячись у салоні маршрутного таксі, скориставшись тим, що ОСОБА_7 залишила свої речі без нагляду, таємно викрав мобільний телефон «Meizu М6» у корпусі чорного кольору, разом із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» та чохлом світлого кольору у вигляді книжки. Сам з`явився д органів поліції з явкою з повинною, оскільки усвідомив протиправність своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка належним чином була повідомлена судом про дату, час і місце слухання зазначеного кримінального провадження, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, просить призначити останньому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, потерпіла та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Враховуючи викладене, суд, дослідив матеріали, які характеризують особу обвинуваченого та матеріали, які стосуються речового доказу.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані, що характеризують особу винного, раніше судимий за злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, його вік, стан здоров`я на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування і в суді. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про його особу, яка є раніше судимою за злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, але щиро розкаюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та активно сприяв його розкриттю, конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст.71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Запорізької області від 14.08.2018 року. На підставі ст.72 КК України, суд визначає покарання, шляхом складання покарань за сукупністю вироків.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 14.08.2018 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - у виді 5 (п`яти) місяців 2 (двох) днів арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2018 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку день за день.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 26.10.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речовий доказ: мобільний телефон «Meizu М6», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1