У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.2018 Справа №607/9550/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0002377 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Захисник заявив клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисте зобов`язання унаслідок зменшення ризиків та наявності постійного місця проживання у обвинуваченого, яке було підтримане обвинуваченим.

Прокурор заявила клопотання про вирішення судом питання про продовження терміну дії раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо нього під час досудового розслідування, унаслідок продовження існування ризиків, що мали місце під час обрання йому вказаного запобіжного заходу.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисте зобов`язання слід відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, продовживши строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що враховувалось і у попередніх ухвалах про продовження тримання під вартою про те, що ОСОБА_3 , хоча і будучи особою молодого віку, маючою постійне місце проживання, однак, яка була судима за вчинення злочинів проти власності, ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), що обвинувачується у вчиненні під час дії іспитового строку за попереднім вироком багатьох епізодів середньої тяжкості та тяжкого злочинів проти власності, за найтяжчий з яких передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, які продовжують своє існування.

Аналіз сукупності вищенаведених обставин, дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, як про це клопоче сторона захисту, останній запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, а судове провадження неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 24 год. 00 хв. 23 грудня 2018 року.

При цьому, будь-яких переконливих доказів, які б обґрунтовано свідчили про зменшення обсягу ризиків, що зазначені у даній ухвалі судом, стороною захисту не надано та судом не здобуто.

На підставі викладеного і керуючись ст.331, главою 18 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строк тримання під вартою даного обвинуваченого до 2 місяців, тобто, до 24 год. 00 хв. 23 грудня 2018 року.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1