г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1613/19
Номер провадження 1-кс/213/512/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2019 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, працюючого вантажником в ЦПП ПрАТ «ІнГЗК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження №0000466,

У с т а н о в и в:

30 квітня 2019 року слідчий СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, в якому зазначив, що в провадженні слідчого відділу Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000466 від 28.04.2019, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 , 28.04.2019 у період часу приблизно з 14:00 до 14:50 години разом із своїми знайомими - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились у кухні за місцем мешкання останнього - в квартирі АДРЕСА_3 , де приблизно о 14:50 годині між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулась сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виникло почуття особистої неприязні до ОСОБА_7 , та умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , приблизно о 14.55 годині, діючи з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, взяв з поверхні столу у кухні квартири два кухонні ножі, по одному у кожну руку, та клинком ножа, котрий знаходився у останнього у правій руці, умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 один удар в ділянку спини праворуч, не переслідуючи при цьому за мету спричинити потерпілій смерть, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини праворуч з пошкодженням правої легені, яке за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

29.04.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 88100,00 грн.

Необхідність застосування до підозрюваного саме такого виду запобіжного заходу слідчий мотивував можливістю його переховування від органів досудового розслідування та вчинення інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали. Слідчий зазначив, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний хоч і працює, але неодружений, проживає без реєстрації у квартирі батьків, дітей не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, раніше був засудженим, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, і був затриманий в порядку ст.208 КПК України, безпосередньо після його вчинення, тому не виключена можливість того, що перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Слідчий зазначив, що підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, у зв`язку із тим, що він зможе у певний період доби перебувати поза місцем проживання, що дасть змогу продовжити йому вчиняти нові злочини, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків через вказані причини.
Підозрюваний проти обставин, викладених в клопотанні слідчого, не заперечував, пояснив, що дійсно завдав потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, на момент вчинення злочину був тверезий, ні алкоголь, ні наркотики не вживав. Просив врахувати, що він жалкує про те, що сталося, розкаюється, просить суд обрати більш м`який запобіжний захід, так як він працює, має дитину, з якою підтримує зв`язки та допомагає її утримувати матеріально, має намір відшкодовувати шкоду потерпілій.

Захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, зазначила, що слідчий у своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу посилається всього на два ризики: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, однак у підозрюваного немає підстав ухилятися від слідства та суду, тому що нижня санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, за якою судом може бути застосовано звільнення від відбування покарання в порядку, передбаченому ст.75 КК України, судимість, на яку посилається слідчий, погашена. Просила врахувати практику ЄСПЛ, згідно з якою ризики не можуть носити абстрактний характер, та застосувати до підозрюваного домашній арешт у нічний час доби, а саме з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку, щоб ОСОБА_6 міг працювати, оскільки він позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем мешкання, має малолітню дитину та батьків, з якими мешкає постійно, які, незважаючи на його повнолітній вік, турбуються за нього, отже наявні міцні соціальні зв`язки, її підзахисний не буде ухилятися від слідства та суду. Також просить врахувати незадовільний стан здоров`я підозрюваного, який хворіє на гепатит «С».

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є батьком підозрюваного, працює завідувачем кардіологічного відділення у 17-ій міській лікарні міста Кривого Рогу, син мешкає разом з ним постійно, працює, має малолітню дитину ОСОБА_10 , в свідоцтві про народження якої син не записаний батьком, але вважає її своєю донькою, з мамою дитини ОСОБА_11 та з онукою вони підтримують стосунки, дитина раз на тиждень їх відвідує, син допомагає їй матеріально. В родині стосунки добрі, конфліктів в сім`ї не буває. Також пояснив, що син на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, алкоголь вживає іноді, не частіше одного разу на місяць, більш по святах, важких наркотиків не вживає, однак ані стверджувати, ані спростувати вживання сином наркотичних засобів не може, оскільки син, будучи дорослою особою, має своє життя та може іноді ночувати не дома.

Заслухавши пояснення підозрюваного, захисника, слідчого, прокурора, вислухавши свідка, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За змістом статей 131, 132, 176, ч.2 ст.177, ч.1 ст.194 КПК України запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявності хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлена наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується наданими суду письмовими матеріалами кримінального провадження, та його поясненнями в суді.

Разом з тим, суд вважає, що із матеріалів клопотання вбачається, та стороною захисту в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 має постійне місце роботи, характеризується виключно позитивно, непогашених судимостей не має, що свідчить про несхильність останнього до вчинення злочинів.

Крім того, суд враховує, що підозрюваний має батьків похилого віку, малолітню дитину, з якою підтримує стосунки, що вказує на наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, а також те, що він хворіє, має незадовільний стан здоров`я.

Водночас суд враховує, що до клопотання не додано жодних доказів, та не доведено в суді, на підтвердження можливості підозрюваного ухилятися від слідства та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

ЄСПЛ у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Як зазначено в п.143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Приймаючи до уваги, що обставини, які були встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є недостатніми для переконання, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші правопорушення), а також ураховуючи обставини, визначені ст.178 КПК України (постійне місце мешкання, наявність родини та постійного місця роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я), суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, визначивши строк дії даної ухвали, а саме два місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язків прибувати до слідчого та суду за викликом; не відлучатися за межі міста без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Зважаючи на те, що підозрюваний офіційно працевлаштований, бажає відшкодовувати потерпілій матеріальну та моральну шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, а також, враховуючи, що слідчим не заявлено в клопотанні про ризик впливу підозрюваного на свідків, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який на думку суду буде достатнім для здійснення контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 .

Відтак у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 176-179, 181, 183-187, 194, 206 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години строком на 60 днів, тобто по 28 червня 2019 року.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21:00 години до 06:00 години.

Зобов`язати ОСОБА_6 :

- прибувати до слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, та Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу за викликом;

- не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для постановки ОСОБА_6 на облік та здійснення контролю за виконанням ним ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1