У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2019 Справа №607/9676/19

провадження №1кс/607/5775/2019

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_4 на постанову заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 375 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 375 КК України, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою, протиправною та такою, що не відповідає вимогам КПК України, а висновки слідчого щодо відсутності складу кримінального правопорушення передчасними.

Вказану скаргу ОСОБА_4 мотивує наступним.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий безпосередньо досліджує текст постанови судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 від 23 листопада 2015 року у справі №819/3419/15 по суті та зауважує на тому, що судами вищих інстанцій вона залишена без змін а тому вступила в законну силу і є чинною.

Однак, статтею 131 Конституції України Вищій раді правосуддя надано право притягати суддів до дисциплінарної відповідальності в тому числі і за грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків. Таким чином Вища рада правосуддя хоча і не може давати юридичну оцінку щодо неправильного застосування суддею норм матеріального права, проте має повноваження на фіксацію факту порушення суддею норм процесуального права.

Так, 13 грудня 2017 року Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої Ради Правосуддя №4020/3дп/15-17 встановлено, що допущені суддею ОСОБА_6 порушення в сукупності на момент їх вчинення утворювали порушення присяги в розумінні пункту 1 частини 2 статті 97 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у відповідній редакції і є підставою для звільнення судді з посади.

29 березня 2018 року Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 930/0/15-18 залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої Ради Правосуддя від 13 грудня 2017 року №4020/3дп/15-17 «Про притягнення судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності».

Отже, вказаними рішеннями встановлено наступні порушення процесуального права суддею ОСОБА_6 , що стали підставою для звільнення її з посади: судовий розгляд проводився без участі уповноважених представників позивача; суддею ОСОБА_6 не було вжито передбачених процесуальним законом дій стосовно залишення позовної заяви без руху; не залучено належного відповідача; надзвичайна швидкість розгляду складного корпоративного спору - 7 днів із моменту проведення автоматизованого розподілу матеріалів; повний текст рішення був виданий «для виконання» ще до спливу строку на апеляційне оскарження.

Крім того, рішеннями ВРП констатовано «численність і характер порушень допущених суддею ОСОБА_6 , фактична імітація нею судового розгляду, різка відмінність її дій від звичайної практики судді, зокрема стосовно строків розгляду справ, свідчать про те, що такі порушення могли бути вчинені суддею лише умисно».

Більше того вказані рішення були предметом розгляду у Великій палаті Верховного Суду і залишені без змін. Так, постановою від 13 грудня 2018 року у провадженні №11- 497сап18, оцінивши наявні у справі матеріали та враховуючи встановлені у ході дисциплінарного провадження обставини, Велика Палата Верховного Суду встановила, що наведені в оскаржуваному рішенні ВРП висновки щодо судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 є належним чином умотивованими і ґрунтуються на доказах.

Верховним Судом наголошено на дотриманні п. 66, 69 Рекомендації CM/Rec(2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої 17 листопада 2010 року: незалежність, ефективність та обов`язки тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинне бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного умислу або грубої необережності.

Таким чином, із суті постанови Верховного Суду випливає висновок про злочинний умисел судді ОСОБА_6 , а отже, і про завідомість при винесенні неправосудного судового рішення.

Слідчий у постанові про закриття кримінального провадження наголошує, що порушення, допущені суддею ОСОБА_6 , зазначені в рішенні Третьої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя №4020/3дп/15-17 від 13 грудня 2017 року та в рішенні Вищої Ради правосуддя №930/0/15-18 від 29 березня 2018 року належать до процесуальних порушень, і не можуть прямо свідчити про постановлення суддею завідомо неправосудного рішення.

При цьому в постанові наведені правильні висновки щодо визначення поняття «неправосудне рішення» як незаконне та необґрунтоване. Дійсно відповідно до усталеної теорії та практики кримінального права неправосудним є незаконне та необґрунтоване судове рішення, тобто таке, в якому висновки суду завідомо суперечать установленим фактичним обставинам справи або завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, або яке свідомо постановлено з грубим порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КАСУ законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Тому при вирішенні питання про незаконність рішення слідчий зобов`язаний встановити дотримання суддею норм процесуального права.

У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що «всі можливі та необхідні слідчі дії проведено, можливості для збирання інших доказів вичерпані».

Натомість слідчим не проведено жодної слідчої дії по даному кримінальному провадженню, зокрема не допитано заявника, не встановлено свідків події, не проведено огляд, тимчасовий доступ, не досліджено всі необхідні обставини кримінального провадження, що свідчить про порушення слідчим норм кримінального процесуального законодавства.

08 червня 2018 року ОСОБА_4 подано клопотання про проведення слідчих дій - допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яке задоволено в повному обсязі.

Крім цього Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року по справі №607/13193/18 задоволено клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів та надано дозвіл слідчому СУ ГУНП в Тернопільській області на тимчасовий доступ до матеріалів справи №819/3419/15, з можливістю отримання належним чином завірених копій документів, які знаходяться у приміщенні Тернопільського окружного адміністративного суду, за адресою: вул. Острозького, 20, м. Тернопіль.

19 грудня 2018 року ОСОБА_4 подано клопотання про визнання потерпілим, що також задоволено, проте, процесуальне рішення не винесено, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки не вручено.

Станом на дату закриття кримінального провадження жодна із цих слідчих дій не проведена, рішення суду не виконано.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_4 просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів наведених у ній та просить її задовольнити.

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали скарги та витребуванні матеріали кримінального провадження №0000111, приходить до наступного висновку.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року кримінальне провадження №0000111, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 375 КК України закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Всупереч наведеним нормам Закону, оскаржувана постанова слідчого є не вмотивованою, передчасною та такою, що не ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, враховуючи наступне.

Так, слідчим у кримінальному провадженні №0000111 було задоволено клопотання ОСОБА_4 про проведення слідчих дій, а саме: допит за його участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Однак, у зазначеному кримінальному провадженні такі допити проведені не були.

Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року по справі №607/13193/18 задоволено клопотання сторони обвинувачення про тимчасовий доступ до речей і документів та надано дозвіл слідчому СУ ГУНП в Тернопільській області на тимчасовий доступ до матеріалів справи №819/3419/15. Разом з тим, зазначена ухвала виконана не була.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час оскаржувана постанова заступника начальника відділення СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 375 КК України є передчасною та підлягає скасуванню.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, усунути недоліки, які наведені у мотивувальній частині вказаної ухвали, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 375 КК України задовольнити.

Постанову заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 375 КК України скасувати.

Направити ухвалу в прокуратуру Тернопільської області для вирішення питання щодо підслідності кримінального провадження №0000111, в порядку ст. 216 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1