Справа № 203/4503/18
Провадження № 1-кп/0203/311/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 07.12.2018 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого монтажником інформаційно-комунікаційних мереж в ТОВ «Нова пошта», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

06.12.2018 року, ОСОБА_5 , знаходячись на автовокзалі за адресою вул. Великотирнівська, 7 в м. Полтаві, Полтавської області, на землі біля смітнику знайшов ніж в чохлі, та, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел спрямований на незаконне носіння холодної зброї, усвідомлюючи, що вищезазначений предмет відноситься до холодної зброї та для носіння якого потрібен передбачений законом дозвіл, знаходячись у зазначеному місці, підняв з землі знайдений ніж у чохлі та почав носити при собі без передбаченого законом дозволу, маючи можливість його застосувати. 07.12.2018 року, о 12 год. 05 хв.. ОСОБА_5 , маючи при собі за поясом придбаний ним ніж в чохлі, знаходився на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, розташованому за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна, 11, де у залі очікування підвищеного комфорту під час перевірки працівниками поліції на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» документів, що посвідчують його особу, на запитання, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі ніж у чохлі, який знаходиться при ньому на ремені і який він погодився видати. Після чого, під час огляду в період часу з 12 год. 25 хв. по 12 год. 45 хв. ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції з поясу ніж у чохлі, який є короткоклинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення, саморобним способом, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

22 грудня 2018 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000390 від 07.12.2018, та ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України, а саме: у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. ОСОБА_5 надав згоду на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 здійснивши дії, які виразились у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст. 263 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Судові витрати в розмірі 1144 гривень 00 копійок за проведення експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду від 22 грудня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Речовий доказ: ніж у чохлі, який зберігається в камері схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1