Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/326/19
У Х В А Л А

11 лютого 2019 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Зазначав, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000103 від 06.01.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи шляхом обману, використовуючи підроблені документи, заволоділи об`єктом нерухомості, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 09.06.2017 за реєстровим № 328, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 .

Одночасно з цим, 09.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано припинення права власності ОСОБА_6 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 06.06.2017 за реєстровим № 319, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .

Одночасно з цим, 06.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано припинення права власності ОСОБА_7 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.06.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 13.06.2014 за реєстровим № 190, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 .

Встановлено, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44080780 від 17.07.2014, виданої ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві, державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 22.07.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 14607042 та здійснено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (вид обтяження - арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_7 , номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 6413498).

Також досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17.07.2014 у справі № 756/9666/14-ц державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 18.07.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 14537613 та здійснено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (вид обтяження - арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 6379747).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_11 04.05.2017 на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2017 № 44080780, виданої Центральним відділом ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, здійснено державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна № 6413498. Також державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_11 04.05.2017 здійснено державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна № 6379747. Відомості про припинення обтяжень нерухомого майна № 6413498 та № 6379747 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.05.2017.

Разом з цим, згідно з інформацією, отриманою від Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за даними АСВП виконавче провадження ВП № 44080780 на виконанні у Центральному відділі ДВС м. Миколаєва не знаходилось. Державний виконавець ОСОБА_11 звільнена з займаної посади у липні 2017. За наслідками встановлених фактів стосовно припинення обтяжень до Центрального ВП ГУ НП у Миколаївській області 12.06.2017 направлено заяву про злочин, відповідальність за який передбачена ст.ст. 361, 388 КК України.

Таким чином, відчуження та реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбулися за підробленими документами, без законних на те підстав.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 від 08.01.19 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00) визнано речовим доказом.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_5 .

З метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00).

У клопотанні прокурор, з метою забезпечення арешту майна, просив розглядати клопотання без повідомлення власників нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приходжу до висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання за відсутності власника нерухомого майна з метою забезпечення арешту майна.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав та просив розглядати клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання за відсутності прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та документи, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Установлено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000103 від 06.01.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00), прокурор вказував на те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 від 08.01.19 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00), що належать на праві власності ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.01.16.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги те, що згідно постанови від 08.01.19 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000103, а також ураховуючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Зважаючи на те, що до клопотання прокурором надано достатня кількість доказів необхідності накладення арешту, вбачаю достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

У клопотанні прокурор також просить заборонити розпоряджатися та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00, яка на даний час на праві власності належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ураховуючи те, що у клопотанні не викладені обставини на обґрунтування вимоги щодо заборони розпоряджання нерухомим майном, у його задоволенні в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00), яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1