ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/987/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/636/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ізюм Харківської області, громадянка України, українка, з повною загальною середньою освітою, вдова, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та їй призначено покарання в виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_8 обчислено з 30 січня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. 26.11.2015), зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 24 травня 2018 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком встановлено, що 29 січня 2017 року, близько 19-00 години, ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , під час вживання спиртних напоїх з потерпілим ОСОБА_10 , в ході сварки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин із співмешканцем ОСОБА_10 , маючи умисел на спричинення смерті останньому, нанесла ОСОБА_10 один удар ножем в область лівої половини грудей, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва у 3 міжребер`я по середньо-ключичній лінії, проникаюче у ліву плевральну пороожнину, що супроводжувалось пораненням серцевої сумки, дуги аорти, лівої легені з вилиттям крові у ліву плевральну порожнину і порожнину сумки та здавленням серця, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, від якого ОСОБА_10 помер в Ізюмській ЦМЛ не приходячи до свідомості, тим самим ОСОБА_8 навмисно та протиправно спричинила смерть іншій людині.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування скарги вказала, що під час досудового слідства слідчим та прокурором до неї застосовувався психологічний тиск, не була надана можливість поставити експерту додаткові запитання, їй не були надані матеріали висновків експерта. Крім цього, судом було відмовлено в допиті свідків захисту. Висновки суду зроблені на припущеннях, не були допитані усі особи та не проведені експертизи, не витребувані довідки про стан її здоров`я. Вважає, що потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 її обмовили, при розгляді справи порушено її право на захист. Також зазначила, що по справі не доведено неприязні відносини між нею та ОСОБА_10 , наявність у неї умислу на вчинення вбивства, користі від вчинення злочину, докази на підтвердження її вини відсутні, до вчиненого злочину вона не причетна. Звертає увагу, що вона позитивно характеризується, викликала потерпілому швидку медичну допомогу. В доповненні до апеляційної скарги просить зарахувати їй у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року;
-захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді. Зазначив, що обвинувачена вину у скоєнні злочину не визнала, очевидців вбивства по справі немає, відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_13 , показання з чужих слів є недопустимими доказами. Суд не навів у вироку достовірних показань обвинуваченої та не співставив їх з іншими доказами. При розгляді справи не дано оцінки відсутності мотивів у обвинуваченої на вбивство потерпілого, яка після виявлення у Бурлаки тілесних ушкоджень викликала медичну допомогу, намагалася надати йому допомогу. Вважає, що розгляд справи проведено упереджено та необ`єктивно;
-потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі. Мотивуючи скаргу вказала, що її померлому брату було лише 41 рік, у неї залишилися 76-річна мати, якій вони допомогали разом з ОСОБА_10 . Під час розгляду справи обвинувачена вела себе зухвало, вибачення не попросила, не жалкує про скоєне, завдані збитки не відшкодувала;

-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі. Вказала, що судом недостатньо враховано те, що обвинуваченою скоєно особливо тяжкий злочин, ОСОБА_13 не працює, веде асоціальний спосіб життя, що свідчить про її суспільну небезпечність. Звертає увагу, що обвинувачена вину у вчиненні злочину не визнала, не розкаялася, не сприяла розкриттю злочину, намагалася уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку учасників судового розгляду, які підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості засудження обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України, дотримання судом при розгляді кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону та правильності призначення ОСОБА_8 покарання.
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Висновки суду про вчинення обвинуваченою вказаного кримінального правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілої ОСОБА_9 , яка підтвердила, що її брат та обвинувачена були співмешканцями, жили не дружно, часто сварились і обвинувачена била загиблого. В день смерті брата на її дзвінки по телефону обвинувачена повідомила їй, що підрізала брата і він знаходиться у лікарні. В лікарні її повідомили про смерть брата.
Показання свідка ОСОБА_12 який підтвердив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 разом випивали, бачив їх обох п`яних, йому не відомо щоб ОСОБА_10 бив ОСОБА_8 .
Показання свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що його мати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 жили дружно, випивали разом, він не бачив щоб ОСОБА_10 бив його матір.
Показання свідка ОСОБА_11 який пояснив, що 29 січня 2017 року ввечері на вулиці він зустрів ОСОБА_8 і з нею пішов до неї додому, в квартирі знаходився ОСОБА_10 , вони разом розпили пляшку самогону. У ОСОБА_10 в той час був збитий ніс. Вони були в квартирі втрьох. На столі була закуска, випивка посуд і ніж. Він пробув у квартирі недовго і пішов коли між співмешканцями виникла сварка, в квартирі залишились тільки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , який замкнув за ним двері. Йому відомо, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під час вживання спиртного часто скандалили.
Протокол огляду місця події від 21.01.2017 р. з фототаблицею, в ході проведення якого оглянута квартира АДРЕСА_3 , в якій виявлені та вилучені: ніж довжиною 22 см з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент ковдри з плямами бурого кольору, фрагмент бавовняної тканини з плямою бурого кольору.
Протокол огляду від 29.01.2017 р. в ході проведення якого було оглянуто приміщення Ізюмської ЦМЛ та вилучений одяг потерпілого ОСОБА_10 .
Протокол огляду трупу від 29.01.2017 р., згідно з яким у ОСОБА_10 виявлено пошкодження грудної клітки зліва.
Висновок №13 від 29.01.2017 р. щодо результатів огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_8 на момент огляду перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Висновок судово-медичної експертизи № 45-ІЗ/17 від 30.01.2017 р., згідно з яким у ОСОБА_8 будь-які тілесні ушкодження не виявлені.
Висновок судово-медичної експертизи трупа № 38-ІЗ/17 від 30.01.2017 р., згідно з яким у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки зліва у 3 міжребер`ї по середньо-ключичній лінії, проникаюче у ліву плевральну порожнину. Раневий канал направлений зліва направо зверху вниз. Поранення грудної клітки супроводжувалось пораненням серцевої сумки, дуги аорти, лівої легені з вилиттям крові у ліву плевральну порожнину і порожнину сумки та здавленням серця. Смерть ОСОБА_10 настала в результаті здавлення серця кров`ю, що вилилася в серцеву сумку в результаті колото-різаного поранення дуги аорти. Смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 год. 20 хв. Поранення грудної клітки є колото-різаним про що свідчить веретено подібна форма рани, рівні краї, наявність гострого та «П» образного кінця, переважання глибини рани над її шириною та довжиною, наявність раневих каналів. Колото-різане поранення спричинено в результаті однократної дії гострим предметом, що володіє колото-різаною властивістю, типу ножа. Під час нанесення удару ножем направлення клинку було зліва направо, зверху вниз, спереду назад, відносно площині тіла потерпілого. Після отримання поранення грудної клітки з пошкодженням життєвоважливих органів аорти та легені, потерпілий не міг здійснювати будь-які дії (кликати на допомогу, кричати, ходити, бігати).
Висновок судово-криминалістичної експертизи № 38 від 01.02.2017 р., згідно з яким у ОСОБА_10 виявлена колото-різана рана про що свідчить її прямолінійна форма, рівні гарно порівнянні краї та гладкі прямовисні стінки з підритістю правої та скошеністю лівої, наявність верхнього кінця рани яке наближене до «П» образної форми та нижнє гострокутового. Ця рана утворилася від дії односторонньо гострого, загостреного клинка колото-різаного знаряддя, яке має «П» образний обушок з вираженими ребрами.
Висновок судово-медичної цитологічної експертизи №151-Ц/17 від 23.02.2017 р., згідно з яким групова належність крові від трупа ОСОБА_10 0(І) з ізогемагглютининами анті А, анті В. В результаті проведення експертизи кухонного ножу, який вилучений в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , виявлені сліди крові людини 0(І) з ізогемагглютининами анті А, анті В та елементи жирової тканини. При цитологічному дослідженні виявлені клітинні елементи крові, які належать особі чоловічого генетичного полу та елементи жирової тканини. Таким чином можливо вважати, що сліди крові та елементи жирової тканини, могли утворитися від чоловіка, походження яких від ОСОБА_10 не виключається.
Висновок судово-медичної імунологічної експертизі №106-Із/17 від 22.02.2017 р., згідно з яким на фрагменті тканини (об`єкт № 2), який вилучений в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи людини 0 з ізогемагглютининами анті А, анті В, походження якої від ОСОБА_10 не виключається.
Висновок судово-медичної імунологічної експертизі №105-Із/17 від 06.02.2017, згідно з яким на фрагменті тканини (об`єкт №1-5), яка вилучена в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи людини 0 з ізогемагглютининами анті А, анті В, походження якої від ОСОБА_10 не виключається.
Рапорт помічника оперативного чергового ОСОБА_15 від 29.01.2017 за № 524 згідно з яким, до Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області 29.01.2017 о 19 год. 45 хв. надійшло повідомлення від фельдшера Ізюмської ЦМЛ Мокляк про те, що у лікарню з ножовим пораненням доставлений ОСОБА_10 , 1975 року народження.
Висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи №174 від 06.03.2017 р., згідно з яким ОСОБА_8 на теперішній час не страждає хронічним психічним захворюванням, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_8 перебувала у стані гострої не ускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Зазначені показання потерпілої, свідків, письмові докази по справі, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг обвинуваченої та захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 115 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, міськрайонний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, поза розумним сумнівом та спростовують позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_8 є непричетною до інкримінованого їй злочину.
Колегією суддів ретельно перевірені й інші доводи апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, в результаті встановлено наступне.
Довід ОСОБА_8 про те, що під час досудового слідства слідчим та прокурором до неї застосовувався психологічний тиск у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню є необгрунтвоаним. В апеляційному суді обвинувачена не навела конкретні обставини такого тиску, які б вказували на можливе застосування органом досудового слідства недозволених заходів ведення слідства. Крім того, ОСОБА_8 , незважаючи на вимоги слідчого про визнання нею вини у скоєнні злочину, зі слів обвинуваченої, стояла на своєму та заперечувала причетність до вбивства Бурлаки. До того ж обвинувачена та її захисник про такі обставини в суді першої інстанції не заявляли, скарги на дії слідчого та прокурора не подавали. Окрім цього, за приписами ч.ч. 1,2 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
При апеляційному розгляді справи перевірялося твердження обвинуваченої про те, що потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дали неправдиві показання та обмовили її. При цьому встановлено, що дана позиція ОСОБА_8 не підтверджена будь-якими доказами, ОСОБА_8 не зазначила причин, через які вказані особи можуть давати проти неї неправдиві показання. Крім цього, показання зазначених осіб узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Стосовно не доведення наявності у обвинуваченої мотиву на вчинення вбивства та користі від цього, колегія суддів зазначає, що мотив, ціль та емоційний стан винної особи в момент вчинення злочину, якщо він не передбачений ч. 2 ст. 115 та в статтях 116-118 КК України, на кваліфікацію не впливають.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 вчинила вбивство на грунті раптово виниклих неприязнених відносин з потерпілим. Такий висновок міськрайонного суду підтверджується отриманими під час розгляду кримінального провадження доказами.
Посилання обвинуваченої на те, що судом не було витребувано інформацію про стан її здоров`я та це потягнуло порушення її права на захист, є необгрунтованим.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає. Стороною захисту відомості про стан здоров`я обвинуваченої суду не надавалися, також не заявлялося про обставини, через які такі відомості не можуть бути отримані самостійно.
Апеляційним судом перевірено твердження захисника ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції не наведено у вироку достовірних показань обвинуваченої та не співставлено їх з іншими доказами. При цьому встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 під час допиту в суді першої інстанції вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнала, вказала, що під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 вона була відсутня у квартирі, ходила за спиртним. Надалі, обвинувачена відмовилась давати показання.
Така позиція обвинуваченої міськрайонним судом розцінена як спосіб захисту, на противагу наведено докази, які підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
Апеляційний довід адвоката ОСОБА_7 про прийняття судом у якості доказів показань з чужих слів також є необґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.
В оскаржуваному вироку відсутні посилання суду на показання з чужих слів, усі свідки та потерпіла давали пояснення про обставини, що бачили, або чули самі, а не інші особи.
Також, при апеляційному розгляді справи не встановлено порушень права обвинуваченої на захист, вона була забезпечена професійної правовою допомогою, мала право заявляти клопотання, подавати заяви, ставити питання учасникам судового розгляду, користуватися іншими, передбаченими законом правами.
Колегією суддів перевірені доводи апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_9 та прокурора про неправильне призначення обвинуваченій покарання, при цьому встановлено наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченій, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також враховані обставини скоєння злочину, відношення обвинуваченої до вчиненого.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.67 КК України, суд визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками міськрайонного суду, підстав для застосування до обвинуваченої більш суворого покарання немає, призначене покарання у вказаних розмірах з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченої та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Стосовно посилань прокурора та потерпілої про те, що обвинувачена не визнала вину, не розкаялася, не сприяла слідству та не відшкодувала завдані збитки, колегія суддів зазначає, що така позиція обвинуваченої особи є її невід`ємним та беззаперечним правом на захист, а відшкодування збитків до набрання рішенням суду законної сили не є обов`язком. Тому ці обставини не можуть вплинути на рішення суду щодо розміру призначеного покарання, а інші дані про особу обвинуваченої та обставини вчинення злочину були повно враховані міськрайонним судом при ухваленні вироку.

Крім того, вироком міськрайонного суду відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року, зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 24 травня 2018 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
При цьому, слід зазначити, що 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, яким ч. 5 ст. 72 КК України викладена в такій редакції «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, відповідно до якого строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання день за день, набув чинності 20.06.2017 року.
Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Згідно з ч.1 ст.3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Злочин за даним кримінальним провадженням обвинуваченою було вчинено 29.01.2017 року, до дня набрання чинності Закону № 2046-VIII, а тому до ОСОБА_8 необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та зарахувати у строк відбування покарання весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Вказана правова позиція підтверджується й висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17.
Зазначені обставини при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не враховано, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п.4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.404 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Крім цього, ОСОБА_8 була затримана в день вчинення злочину 29.01.2017 року, тому строк відбування покарання обвинуваченій слід рахувати з вказаної дати.
У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню, підстави для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника та потерпілої відсутні, а вирок міськрайонного суду слід змінити з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, захисника, потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 січня 2017 року (з дня фактичного затримання) по 14 лютого 2019 року включно із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: