Справа № 347/227/19
Номер провадження 1-кп/348/237/19
УХВАЛА
(про призначення судового розгляду)

14 лютого 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898 за обвинувальним актом від 05.02.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

21.12.2018 р. до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16.02.2019 р.

12.02.2019 р. суд призначив підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Також прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, оскільки такий закінчується 16.02.2019 року, з огляду на те, що надалі є обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні, вчинити інші злочини.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечили проти призначення судового розгляду, однак заперечили проти продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме не доведено, що обвинувачений може переховуватись від суду, здійснювати незаконний сплив на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні, вчиняти інші злочини, оскільки обвинувачений визнав свою вину, на досудовому слідстві давав послідовні показання. Обвинувачений зазначив, що жодного наміру ухилятись від суду, впливати на потерпілих та свідків по іншому кримінальному провадженні, у нього немає. Крім того вказав, що він одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, однак з яких хворіє, має постійне місце проживання, позитивну характеристику по місцю проживання. Тому продовження йому строку тримання під вартою поставить його сім`ю в складне матеріальне становище. Також вказав, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не мають до нього жодних претензій та не будуть заявляти цивільний позов. Просять змінити обвинуваченому запобіжних захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечив проти призначення судового розгляду та проти продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явились, однак від них поступили заяви, в яких просять підготовче судове засідання проводити в їх відсутність.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

Кримінальне провадження підсудне Надвірнянському районному суду.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 13 ст. 314 КПК України, судом не встановлено. Сторони кримінального провадження клопотань не заявили.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, який затверджений прокурором.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З врахуванням думки учасників, та вимог КПК України, судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні.

Також, згідно вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Крім того, ч. 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 закінчується 16.02.2019 року.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Приймаючи рішення про можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд приймає до уваги, що відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Преценденте право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання віправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.

Тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невиновності, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.

На даний час ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали.

Так, наявність обґрунтованих ризиків вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та найтяжчий з них передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, а тому усвідомлюючи можливість призначення відносно нього такого покарання, обвинувачений буде намагатись ухилитись від кримінальної відповідальності, і наявність сім`ї та утриманців, не зменшують такий ризик. Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що опинившись на волі він зможе ухилятись від суду та не виконувати процесуальні рішення.
Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що обвинуваченому ОСОБА_5 відомі їх особи. Також суд враховує, що розгляд кримінального провадження ще не розпочато, потерпілі та свідки по кримінальному провадженні ще не допитані та не давали показання, тому обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе чинити на них вплив.
Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що відносно ОСОБА_5 . Рівненською місцевою прокуратурою Рівненської області вже направлено матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом до суду за підозрою у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357 КК України. Тобто ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжувати займатись злочинною діяльністю. Також підозрюваним не надано доказів щодо офіційного працевлаштування, що може в подальшому спонукати вчиняти корисливі злочини.

Наведені обставини переконують, що заявлені ризики та суспільна небезпека особи обвинуваченого не зменшилась та виправдовують продовження тримання його під вартою. Відсутні належні об`єктивні і допустимі докази про зменшення або відсутність ризиків передбачених у пунктах 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші, більш м`які запобіжні заходи, не попередить існуючих ризиків та не забезпечать виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого, а тому суд дійшов висновку, що підстав для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід немає.

Враховуючи вище викладене, а такожте, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні, та обставини справи, суд прийшодить до висновку про задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 183 КПК України). Розмір застави, у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1) прибувати до суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-317, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000898 за обвинувальним актом від 05.02.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (м. Надвірна, вул. Мазепи № 35, Івано-Франківської області) 22 лютого 2019 року о 11:30.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

Про час розгляду справи повідомити учасників процесу.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усторопи, Косівського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17 год. 00 хв. 14 квітня 2019 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДП «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Розмір застави визначити в межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 115260 (сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень 00 коп., яка може бути внесена підозрюваним чи іншою особою на р/р 2265 ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код 26289647, банк одержувача ДКСУ м.Київ, МФО 820172.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Порушення вище викладених умов запобіжного заходу у вигляді застави має наслідком звернення застави в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішуватиме питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Якщо обвинувачений виконає всі покладені на нього цією ухвалою зобов`язання, застава повертається обвинуваченому/заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1