У Х В А Л А
11.04.2019 Справа №1-597/10

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості призначеної вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 156 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про зняття судимості призначеної йому вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 156 КК України у виді п`яти років позбавлення волі

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив зняти судимість, яка рахується за ним згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2010 року, оскільки він на даний час виправився, усвідомив свою провину у вчиненому, його поведінка є зразковою, характеризується позитивно за місцем проживання, на даний час працює та має позитивні характеристики.
Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання, надав суду матеріали щодо звільнення ОСОБА_4 умовно достроково та зняття у зв`язку із цим з обліку в ТМВ КВІ.

Заслухавши заявника, думку прокурора, оглянувши клопотання та вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.156 КК України, та призначено йому за цією статтею покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Вирок суду оскаржувався, однак був залишений без зміни та набрав законної сили. 28 лютого 2011 року ОСОБА_4 направлений для відбування покарання у Львівську ВК № 48.

Таким чином, ОСОБА_4 було засуджено і він відбував покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 2 ст. 156 КК України в редакції на момент вчинення злочину передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого (в ред. Закону № 600-6 (600-17) від 25 вересня 2008 року).

З наданих прокурором матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 відбував покарання у Державній установі «Львівська виправна колонія (48)» та згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 27 червня 2013 року (справа № 464/5629/13-к) його було умовно - достроково звільнено (довідка про звільнення № 08574 від 05 липня 2013 року) та замінено невідбуту частину покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави на невідбутий термін покарання 2 роки. Засуджений перебував на обліку у ТМВ КВІ та працював в ТРЗ «Оріон».
Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2015 року (справа № 607/2254/15-к) ОСОБА_4 звільнено умовно достроково від відбування покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.
26 травня 2015 року ОСОБА_4 знятий з обліку у ТМВ КВІ згідно повідомлення ТМВ Філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області від 29 березня 2019 року № 41/15/2841.
Згідно ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Тернопільського міськрайонного суду від 15 листопада 2010 року за вчинення тяжкого злочину вчиненого протягом вересня 2007 року по липень 2008 року, а також впродовж липня серпня 2009 року, тому до нього повинно застосовуватись положення ч. 2 ст. 91 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення цього діяння, тобто редакція кодексу від 05 квітня 2001 року.
Відповідно до п. 8 ст. 89 КК України (в ред. закону від 05 квітня 2001 року
№ 2341-III) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Згідно ч. 3 ст. 90 КК України (в ред. закону від 05 квітня 2001 року

№ 2341-III) якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Ст. 91 КК України (в ред. закону від 05 квітня 2001 року
№ 2341-III)визначає зняття судимості, зокрема встановлено, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 91 КК України (в ред. закону від 05 квітня 2001 року
№ 2341-III)порядок зняття судимості встановлюється Кримінально-процесуальним кодексом України.

Ч.2 ст.91 КК України (в ред. закону від 05 квітня 2001 року
№ 2341-III)встановлено, що зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості зазначеного у статті 89 цього Кодексу. Редакція цієї статті, що діяла на час вчинення ОСОБА_4 злочину, не містить заборони зняття судимості до осіб, які засуджені за тяжкий злочин.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 16 « Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», необхідно враховувати, що дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. У такому випадку суддя виносить мотивовану постанову про дострокове зняття судимості з дотриманням порядку, встановленого ст. 414 КПК.

Враховуючи те, що моментом відбуття ОСОБА_4 покарання є день дострокового звільнення його від відбування покарання, а на момент розгляду клопотання минуло більше половини строку погашення судимості то клопотання засудженого підлягає задоволенню. Крім цього суд враховує, те що минуло більше половини строку погашення судимості, і ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає можливим достроково зняти з нього судимість.

Керуючись ст. ст. 4, 89, 90, 91 КК України (в ред. закону від 05 квітня 2001 року
№ 2341-III), ст. 538 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості задовольнити. Зняти з ОСОБА_4 , судимість за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2010 року за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України та призначено покарання у виді у виді п`яти років позбавлення волі.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1