КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1171/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Білоцерківська ВК № 35» матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2018 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2018 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про перерахування строку попереднього ув`язнення та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення, а саме, період з 12.08.2015 року по 05.05.2017 року в строк відбування покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На вказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2018 року та перерахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.08.2015 року до його прибуття в виправну колонію, а саме по 07.12.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За доводами апелянта ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки в клопотанні він просив зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.08.2015 року до його прибуття в виправну у ДУ «Білоцерківська ВК №35», проте суд першої інстанції частково задовольнив його клопотання, зарахувавши лише по 05.05.2017 року.

Засуджений ОСОБА_6 зазначає, що в період з 05.05.2017 по 07.12.2017 року він знаходився в Чернігівському СІЗО в жахливих умовах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, враховуючи наступне .
Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому строку тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги вищезазначеного Закону.
Відповідно до Прикінцевих положень даного Закону, - цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Як вбачається з матеріалів провадження, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , так як і строк покарання, обчислюється із 12.08.2018 року, тобто з моменту затримання, що прямо зазначено у вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2016 року щодо ОСОБА_6 . Ця обставина засудженим не оспорюється.
Вирок щодо ОСОБА_6 ухвалений 12.10.2016 року і набрав законної сили 05.05.2017 року, тобто із моменту постановлення ухвали колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області, якою вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2016 року щодо ОСОБА_6 залишений без змін. У зв`язку із цим строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 становить термін із 12.08.2015 року по 05.05.2017 року.
Саме цей строк, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року підлягає зарахуванню у строк відбутого ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, щодо зарахування в строк покарання в даному випадку терміну попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, а саме з дня затримання ОСОБА_6 12.08.2015 року по 05.05.2017 року включно, тобто по дату винесення ухвали Апеляційного суду Чернігівської області, якою вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2016 року, залишено без змін та відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України вирок щодо ОСОБА_6 вважається таким, що набрав законної сили.
При цьому, доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що термін його перебування в Чернігівському СІЗО, після набрання вироком суду законної сили тобто після 05.05.2017 року по дату його прибуття в установу відбування покарання 07.12.2017 року підлягає зарахуванню в строк його покарання, слід визнати безпідставними, оскільки положення ч.5 ст. 72 КК України чітко вказують на те, що в строк відбування покарання може бути зараховано виключно період попереднього ув`язнення, яким, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
А відтак, дата набрання вироком законної сили фактично зупиняє подальше зарахування засудженому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як того вимагає ч. 5 ст. 72 КК України. При цьому, для норм вказаної статті закону, після набрання вироком суду законної сили, немає значення де перебуває засуджений чи то в місцях попереднього ув`язнення чи то в місцях відбування покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, а тому ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2018 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2018 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про перерахування строку попереднього ув`язнення - залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4