ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/330/18 Справа № 202/3858/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000925,-

за участю:

адвоката ОСОБА_7

третьої особи ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на вугілля в кількості 68756 кг., виявлене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 . Встановлено місцем зберігання вказаного майна (вугілля в кількості 68756 кг.) - «Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління «Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Миколаївка, вулиця Першотравнева, 1Д.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що триває досудове розслідування кримінального провадження за ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 189 КК України, в якому 28 жовтня 2018 року вугілля в кількості 68 756 кг., виявлене слідством 27.10.2018 року під час обшуку визнано речовим доказом, тому дійшов висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та з метою запобігання його знищення, переробки або приховування наклав арешт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він є законним власником вугілля, так як воно було вилучено за місцем його мешкання та в нього наявні талони на отримання вугілля, тому воно не відповідає критеріям речового доказу. Крім того апелянт зазначає, що він не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного чи обвинуваченого, не є особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження або щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, тому вважає, що відсутні потреби в застосування арешту майна.
Також, апелянт просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді обґрунтовуючи це тим, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна було проведено без його участі, а копію ухвали ним було отримано 14 листопада 2018 року.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В суді апеляційного інстанції ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги, підтвердили виквладені в ній доводи та просили задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви апеляційного суду.

Розглядаючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику ОСОБА_6 , а тому за правилами ч.3 ст. 395 КПК України строк для нього обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення, яку отримано 14 листопада 2018 року, та в п`ятиденний термін подано апеляційну скаргу, у зв`язку з чим термін не пропущений.
Висновки слідчого судді про накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає правильними.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно до ч.1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, наданими матеріалами до клопотання слідчого підтверджується, що ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000925 від 21 липня 2017 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.5 ст. 185 КК України, за фактами вимагання та крадіжки вугілля.(а.с.6)
27 жовтня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вугілля в кількості 68 756 кг, яке на наступний день визнано речовим доказом.(а.с.9-11, 15-18)
Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що накладення арешту на майно є необхідним з метою збереження речового доказу, оскільки в клопотанні слідчого вугілля зазначено об`єктом кримінально-протиправних дій та набуте кримінально-протиправним шляхом, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на майно з метою запобігання його знищення, переробки або приховування.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , що він не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного чи обвинуваченого, не є особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження або щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, то апеляційний суд вважає їх безпідставними,оскільки майно визнано речовим доказом, що не позбавляє слідчого права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ст.170 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4