Єдиний унікальний номер 725/1692/19
Номер провадження 1-кс/725/419/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 Слідчий суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчого та скаржника, розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим та бездіяльність під час досудового розслідування ,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим та бездіяльність під час досудового розслідування.
Скаржник посилався на те, що 20.07.2018 року за його заявою про вчинення неправомірних дій посадовими особами АКІБ «Укрсоцбанк» слідчим СВ Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 було відкрито кримінальне провадження №0000824 за ст.388 ч.1 КК України.
Підставою звернення до правоохоронних органів стало те, що 05 та 06 червня 2006 року працівниками державної виконавчої служби Шевченківського району м.Чернівці з його магазину, що розташований по вул. Б.Хмельницького, 24 м. Чернівці у рахунок погашення кредитів було вилучено нові запасні частини до автомобілів на суму більше 800000 гривень. Після проведення опису та вилучення товару з магазину працівниками виконавчої служби весь товар було передано для подальшого зберігання працівникам АКІБ «УкрСоцбанк» для зберігання до призначення торгів з реалізації майна.
Проте з часу вилучення у нього майна, його реалізація не проводилась, погашень по кредитам не відбулось. На його неодноразові звернення щодо повідомлення місця знаходження його майна банк та виконавча служба зазначили, що вилученого майна у них немає, і ніколи не було. АКБ «Укрсоцбанк» до нього претензій з приводу погашення кредитів немає.
У подальшому, він неодноразово звертався до слідчого з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні згідно вимог ст. 55 КПК України, проте йому неправомірно було відмовлено у задоволенні клопотання. Свою відмову слідчий обґрунтовував тим, що фізична особа не є об`єктом складу злочину, передбаченого ст. 388 ч.1 КК України. Крім цього в матеріалах кримінального провадження не міститься інформація, яка підтверджує розмір завданої прямої матеріальної шкоди, а тому його не може бути визнано потерпілим у кримінальному провадженні.
Просив постанову слідчого СВ Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000824 скасувати. Зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000824. Також просив зобов`язати слідчого перекваліфікувати кримінальне провадження №0000824 за ст. 388 ч.1 КК України на ст.191 КК України.
Дана скарга підсудна слідчому судді Першотравневого районного суду м.Чернівці, відповідно до ст.ст. 32, 218 КПК України.
Згідно ч.1 ст.107 КПК України здійснювалась відеофіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, вислухавши скаржника та слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000824, приходить до наступних висновків.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як було встановлено судом, 10.07.2018 року за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР було внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ст.388 ч.1 КК України та зареєстровано за №0000824.
28.12.2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ ГУНП в Чернівецькій області з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000824.
Постановою від 11.01.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим було відмовлено.
Однак, ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.02.2019 року зазначену постанову було скасовано.
У подальшому, слідчим повторно 01.03.2019 року було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим. Оскаржувану постанову мотивовано тим, що виходячи з кримінально-правової характеристики складу злочину, передбаченого ст. 388 ч.1 КК України, фізична особа не є об`єктом складу даного злочину. Крім того, у матеріалах справи не міститься інформація, яка підтверджує розмір завданої прямої матеріальної шкоди, зокрема документів про вартість запчастин, накладних, чеків, кількості та характеристики товару, акту інвентаризації. Тобто на даний час не здобуто доказів про розмір завданої матеріальної шкоди, тому рішення про визнання заявника потерпілим є передчасним.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч.2 зазначеної статті права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної ( завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ст.110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Розглядаючи аргументи наведені слідчим у постанові від 01.03.2019 року, слідчий суддя вважає їх надуманими на необґрунтованими.
Так, предметом злочину за ч.1 ст.388 КК України є будь-яке рухоме та нерухоме майно, яке має особливий правовий статус, оскільки власник або інший законний володілець цього майна внаслідок його опису, застави або накладення на нього арешту може бути обмежений або позбавлений права володіти, користуватися чи розпоряджатися ним.
Проте сам факт накладення арешту на таке майно не позбавляє власника права власності на нього, а тому його розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення та інші незаконні дії з ним (об`єктивна сторона злочину) безумовно завдають шкоди власнику такого майна.
Відсутність інформації, яка підтверджує розмір завданої прямої матеріальної шкоди, зокрема вартості вилучених запчастин та товару на підставі актів опису та арешту майна від 05.06.2006 року серії АК №065161, серії АА №337799, серії АА №337800, серії АА №005375, серії АА №005374, серії АА №005328, серії АК №337798, серії АА 005331, серії АА №005333 не може бути підставою для відмови у визнанні особи потерпілою, а свідчить про грубу бездіяльність органу досудового розслідування, який за сім місяців досудового розслідування не здійснив жодних дій, зокрема щодо проведення товарознавчих експертиз для визначення вартості вилученого майна, опис якого наявний у зазначених актах.
Окрім того, слідчий суддя зауважує, що в актах серії АА №005375, серії АА №005374, серії АА №005328, серії АК №337798, серії АА 005331, серії АА №005333 наявна попередня оцінка вилученого майна, що дає можливість частково попередньо визначити розмір завданої матеріальної шкоди заявнику.
З урахування вище викладеного, суд вважає, що висновок щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст.55,110 КПК України. Таким чином, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою.

Однак, інші вимоги скарги є необґрунтованими, задоволенню не підлягають, оскільки, у відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а тому суд не може зобов`язати його перекваліфікувати склад злочину у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 6, 40, 55, 110, 220, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим та бездіяльність під час досудового розслідування задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 01.03.2019 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000824 за ст.388 ч.1 КК України.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1