Справа № 368/1479/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1356/2018 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (115)» ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року про відмову в задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (115) Київської області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 286 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08 червня 2016 року вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року в частині призначення покарання скасовано та призначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває у державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».

В.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» звернувся до суду з клопотанням, погодженим із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами засудженому ОСОБА_7 .

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року в задоволенні подання відмовлено, оскільки засуджений наполягав на заміні позбавлення волі лише на виправні роботи, а заміна невідбутої частини покарання у виді 4 років 215 днів позбавлення волі на виправні роботи буде суперечити принципу невідворотності покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що він став на шлях виправлення, має сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, а висновок суду про не відшкодування шкоди завданої потерпілим є хибним, оскільки він працює та отримує заробітну плату, з якої здійснюються відрахування за виконавчими листами, можливості добровільного відшкодування ним заподіяної шкоди обмежені у зв`язку з перебуванням в місцях позбавлення волі. Зазначає, що від заміни покарання з позбавлення волі на обмеження волі відмовився зв`язку з тим, що директор ТОВ «ВІНФРУТ» гарантував йому працевлаштування, а покарання у виді виправних робіт збільшує можливості для відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та представника виправної установи, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч.3,4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 станом на 08 жовтня 2018 року відбув 1/3 частину строку покарання, позитивно характеризується, відбуваючи покарання має шість заохочень, дисциплінарних стягнень не має, тобто став на шлях виправлення.
Судом також взято до уваги, що ОСОБА_7 фактично відмовився від заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.
Проте, висновок суду про те, що заміна невідбутої частини покарання у виді 4-х років 215 днів позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт, навіть у максимальному розмірі, суперечить основним засадам закону про кримінальну відповідальність, є вірним.
Доводи засудженого про те, що він став на шлях виправлення не є безумовною обставиною для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, враховуючи принцип невідворотності виконання і відбування покарань, визначений у ст. 5 КВК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли потягти за собою зміну чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року про відмову в задоволенні подання в.о. начальника державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: