Справа № 388/1582/18
провадження № 1-кп/403/12/19
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2019 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Новосавицьке Долинського району
Кіровоградської області, адреса місця проживання,
зареєстрована у встановленому законом порядку:
с.Новосавицьке Долинського району Кіровоградської області, адреса фактичного місця проживання:
АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, освіта професійно-технічна, громадянина України, не
військовозобов`язаного, раніше судимого:
1) 05.10.2012 року Долинським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі та звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки;
2) 06.11.2012 року Долинським районним судом
Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186,
ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- звільнений 19.06.2014 року від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року на невідбутий строк 3 роки 17 днів;
3) 06.03.2015 року Долинським районним судом
Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК
України до 3-х років позбавлення волі зі звільненням на
підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців;
- згідно ухвали Долинського районного суду Кіровоградської
області від 11.12.2015 року направлений для відбування
призначеного покарання за вироком суду від 06.03.2015 року у
виді 3-х років позбавлення волі;
- згідно ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.03.2018 року звільнений 15.03.2018 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 9 місяців 27 днів
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
05 серпня 2018 року близько 22 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: металевого стовпа (труби), прийшов до місця знаходження будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_6 .. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю паркану між будинками, через неогороджену територію сусіднього подвір`я, проник на прибудинкову територію господарства потерпілої ОСОБА_6 , перебуваючи на якій, шляхом вільного доступу, використовуючи фізичну силу своїх рук, розхитав та витягнув із землі металевий стовп (трубу) огорожі довжиною 2 м. діаметром 80 мм., після чого із викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в загальному розмірі 302 грн. 59 коп..
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, та показав, що дійсно у 2018 році, точної дати не пам`ятає, але на землі ще була трава, не було холодно і він був легко одягнутий, близько 22 год. 00 хв. він прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_3 , номера будинку не пам`ятає, з метою вчинення крадіжки металевого стовпа (труби), який він бачив на подвір`ї біля її будинку, оскільки раніше допомагав ОСОБА_6 по господарству. До подвір`я потерпілої зайшов зі сторони сусідів, оскільки між дворами взагалі відсутня огорожа, а в самої потерпілої подвір`я огороджене лише від дороги. Підійшовши до одного із металевих стовпців, на якій трималась огорожа (сітка-рабиця), він за допомогою рук розхитав та витягнув його із землі, після чого через сусідній двір вийшов на вулицю та в цей же день здав викрадений металевий стовп (трубу) на металобрухт, отримавши за це грошові кошти в сумі 40-50 грн., виходячи з вартості 2 грн. 50 коп. за 1 кг. металобрухту. Довжина викраденого ним металевого стовпа (труби) становила приблизно 2 м. Отримані грошові кошти витратив на придбання тютюнових виробів для куріння. Щиро розкаявся у вчиненому. Причиною вчинення ним крадіжки назвав перебування його в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в цей день він випив близько 1 пляшки самогону. Прохав суд не призначати покарання у виді позбавлення волі.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялася у встановленому законом порядку. Згідно направленої до суду письмової заяви від 22.01.2019 року, прохала розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України без її участі (а.п.58-59).
З огляду на викладене, відповідно до ст.325 КПК України судом, після з`ясування думки учасників судового провадження, судовий розгляд даного кримінального провадження проведено без потерпілої ОСОБА_6 .. При цьому суд приймає до уваги, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілої, і за відсутності її наміру скористатися цим правом, суд позбавлений можливості примусити потерпілу з`явитися в судове засідання.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , крім визнання ним своєї вини, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду кримінального провадження доказами:
- рапортом ст.інспектора-чергового СРПП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області про прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 від 10.08.2018 року про вчинення невідомою особою крадіжки з її домоволодіння (а.п.64);
- протоколом огляду місця події від 10.08.2018 року, з доданою фототаблицею, який розпочато о 14 год. 00 хв. та закінчено о 14 год. 30 хв., проведеного за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 (а.п.65-67);
- протоколом огляду місця події від 10.08.2018 року, який розпочато о 15 год. 15 хв. та закінчено о 15 год. 30 хв., проведеного на узбіччі дороги по АДРЕСА_5 за місцем проживання гр-на ОСОБА_8 , який добровільно видав одну металеву трубу довжиною 2 м., діаметром 80 мм. (а.п.68-69);
- висновком експерта №3778/3797/18-27 від 21.09.2018 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість металевої труби довжиною 2 м. діаметром 80 мм., придатної в експлуатацію, у використанні з березня 2018 року, станом на серпень 2018 року становить 302 грн. 59 коп. (а.п.71-72).
Враховуючи викладене, суд, на підставі обєктивно зясованих обставин вчинення кримінального правопорушення, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, які перебувають в узгодженому зв`язку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що:мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою: вчинена повторно, оскільки обвинувачений є особою, яка має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинені злочини, передбачені ч.1 примітки до ст.185 КК України;вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння містить склад злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами, далі - Постанова №7 від 24.10.2003 року), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою. Неодноразово вчиняв умисні злочини проти власності, за які засуджувався до покарання у виді позбавлення волі із звільненням в подальшому від його відбування з випробуванням, на підставі закону про амністію та умовно-достроково.
Останній раз засуджувався 06.03.2015 року за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців. Згідно ухвали Долинського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2015 року обвинуваченого ОСОБА_4 направлено для відбування призначеного покарання за вироком суду від 06.03.2015 року у виді 3-х років позбавлення волі. Згідно ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.03.2018 року обвинувачений був звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання складає 9 місяців 27 днів (а.п.86, 91).
Таким чином, кримінальне правопорушення, щодо якого здійснюється судовий розгляд, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, по місцю свого проживання характеризується задовільно (а.п.76, 78).
Згідно відповіді Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 77).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №384 від 16.10.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_4 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п.81-83).
Відповідно до положень п.6 ч.4 ст.314-1 КПК України досудова доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не складалась, оскільки він вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання після застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом по справі не встановлено.
При цьому даючи оцінку показанням самого обвинуваченого про вживання ним спиртного напою в день вчинення крадіжки та перебування в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до наступного висновку.
В обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_4 , затвердженому прокурором, зазначено про відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України. Згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України обставиною, обтяжуючою покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З урахуванням викладеного, суд не може вийти за межі висунутого ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому судом не встановлено обтяжуючу покарання ОСОБА_4 обставину, як перебування його в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови №7 від 24.10.2003 року щодо дотримання судами у кожному конкретному випадку при призначенні покарання вимог кримінального закону й зобов`язання враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У відповідності до роз`яснень п.8 Постанови №7 від 24.10.2003 року призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини, за які засуджувався до покарання у виді позбавлення волі із звільненням в подальшому від його відбування з випробуванням, на підставі закону про амністію та умовно-достроково; має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за умисні середньої тяжкості та тяжкий злочин проти власності, однак не зважаючи на це, знову вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, що віднесений згідно ч.3 ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, є умисним та закінченим злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, постійних доходів для проживання не має, суспільно-корисною діяльністю не займається.
Крім того, суд звертає увагу, що за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.75, 76 КК України був звільнений від відбування призначеного йому за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, однак внаслідок невиконання покладених на нього обов`язків ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2015 року обвинувачений був направлений для реального відбування призначеного йому покарання та після умовно-дострокового звільнення 15.03.2018 року з установи відбування покарань жодних висновків для себе щодо необхідності дотримуватися встановлених у суспільстві правил співжиття та не порушувати охоронювані кримінальним законом відносини власності не зробив, в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний закінчений злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, менше, ніж через пять місяців після звільнення.
Вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
За таких підстав суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України за наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, у виді щирого каяття, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання не буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення,яке є злочином середньої тяжкості; особи обвинуваченого, який раніше неодноразово вчиняв умисні середньої тяжкості та тяжкі злочини проти власності та маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за їх вчинення позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний закінчений злочин у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання менш, ніж через п`ять місяців після звільнення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та схильність до асоціальної поведінки, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.65 КК України, необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, навіть за наявності пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття та відсутності обставин, що обтяжують покарання, буде покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинене ним суспільно-небезпечне діяння, з відбуванням призначеного покарання в умовах ізоляції від суспільства, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідати характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання з урахуванням ст.75 КК України, оскільки з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особи, судом не встановлені обставини, за яких призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України є недоцільним, а виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним покарання.
Крім того, судом встановлено, що за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців. В подальшому внаслідок невиконання покладених на нього обов`язків ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2015 року обвинувачений був направлений для відбування призначеного покарання та ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05.03.2018 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 09 місяців 27 днів.
Відповідно до ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.26 Постанови №7 від 24.10.2003 року невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, крім іншого, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.
У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81,107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
На підставі викладеного, з урахуванням факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється судовий розгляд, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової товарознавчої експертизи №3778/3797/18-27 від 21.09.2018 року) в сумі 286 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 не був застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу. Разом з тим, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, в тому числі, виконання вироку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює, не має сталих соціальних зв`язків в місці проживання, раніше судимий і новий умисний злочин проти власності вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання менш ніж через п`ять місяців після свого звільнення; протягом судового провадження допустив неявку за викликом до суду внаслідок чого до нього був застосований привід в судове засідання на 22.01.2019 року, та з огляду на визначений судом обвинуваченому ОСОБА_4 вид покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили з метою запобігти ухиленню обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може, на думку суду, запобігти наведеному вище ризику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком суду частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі судових засідань.
Початок строку відбування покарання рахувати з 22 січня 2019 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ у кримінальному провадженні: металевий стовп (трубу), який під час досудового розслідування був переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ), залишити останній, як власнику, анулювавши розписку про зберігання.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новосавицьке Долинського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 04 березня 2002 року Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №3778/3797/18-27 від 21.09.2018 року в розмірі 286 грн. 00 коп. (двісті вісімдесят шість гривень 00 копійок).
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1