Справа № 128/1181/18
ВИРОК
Іменем України

14 листопада 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001069 від 23.09.2017р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Поличинці, Козятинського району, Вінницької області, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.07.2009 року Бердичівським міським судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовими строком 2 роки; 23.11.2009 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 24.01.2012 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, приєднано покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 23.11.2009 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02.04.2012 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; 24.04.2012 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 18.09.2014 року відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 року був умовно-достроково звільнений від відбування покарання з невідбутим терміном 10 місяців 11 днів
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в один з днів в період з 05 по 07 вересня 2017р., в денну пору доби, точну дату та час, слідством не встановлено, приїхав до будівельного вагончику, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, знайшов в схованці ключі від вхідних дверей, та, відчинивши їх, проник до будівельного вагончику, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , звідки вчинив крадіжку, помістивши до мішка, пили бензинової марки «SHIHL» моделі «МS180», вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 2520-2523/18-21 від 27.04.2018 становить 3990,63 гривень, а також тримера бензинового марки «Нusqvarna» моделі «128R», вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 2520-2523/18-21 від 27.04.2018 становить 7489,47 гривень.
В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_4 приблизно 10 вересня 2017 року, точних дати та часу слідством не встановлено, близько 13 год 30 хв., з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, приїхав до будівельного вагончику, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, знайшов в схованці ключі від вхідних дверей, та, відчинивши їх, проник до будівельного вагончику, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , звідки вчинив крадіжку, помістивши до мішка, мийки високого тиску марки «Каrcher» моделі «К5», вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 2520-2523/18-21 від 27.04.2018 становить 7463,52 гривень, в також зварювального апарату марки «Патон 180» вартістю 3500 грн.
В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10963,52 грн.
Також, ОСОБА_4 приблизно 20 вересня 2017 року, близько 23 год. 00 хв., з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, приїхав до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільну небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, перелізши через паркан, таємно проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , де шляхом вільного доступу, витягнувши із криниці, вчинив крадіжку глибинного електронасосу фірми «SPERONI RXM 4-4» вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 1098 від 08.11.2017 становить 5234,70 гривень, а також контролеру води фірми «Реdrollo EASU PRESS 2», вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 1098 від 08.11.2017 становить 1532,45 грн., які ОСОБА_4 помістив до мішка. Після чого, підійшовши до копанки з водою на території цього ж домоволодіння вчинив крадіжку глибинного електронасосу фірми «Каrcher BR 3 GARDEN», вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 1098 від 08.11.2017 становить 2928,60 гривень, який також помістив до мішка.
В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9 695, 75 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що працював раніш у обох потерпілих. Приблизно у період з 05 по 07 вересня 2017р., він програвши на гральних автоматах та залишившись без грошей приїхав до будівельного вагончику, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , та знаючи де лежить ключ від замку, взяв його зі схованки, відкрив вагончик та вчинив крадіжку пили бензинової, а також бензинового тримера, які виніс з вагончику та в подальшому заклав у ломбард.
Крім того, він приблизно 10 вересня 2017 року, знову приїхав до даного будівельного вагончику, взяв включи з схованки та відкривши вагончик, вчинив крадіжку мийки високого тиску, в також зварювального апарату марки «Патон». Речі склав до мішка та в подальшому мийку продав, а зварювальний апарат здав в ломбард.
В подальшому, вінприблизно 20 вересня 2017 року, приїхав до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , у якого раніш робив та проник на територію домоволодіння де вчинив крадіжку з колодцю глибинного електронасосу, з контролером води, а потім підійшовши до копанки з водою вчинив крадіжку ще одного глибинного електронасосу. Речі завіз у Вінницю, але там на лавочці заснув і коли прокинувся, вкрадених речей вже не було, так як їх хтось вкрав.
У скоєному розкаявся, просить його суворо не карати.
Обвинувачений, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, сховище.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, його вік, характеризуючи данні, та враховує ту обставину, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисних злочинів, з реальним позбавленням волі, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді Вінницького міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 має високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе лише за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням всіх обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і тому йому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, але не на максимальний термін санкції, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи на загальну суму 1066,35 грн., згідно наданих довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком чинності - залишити попередню у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту затримання, а саме, з 04.10.2018р.

До вступу вироку в чинність міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи на загальну суму 1066,35 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1