ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11/807/14/19
Категорія ст. 185 ч.3, 190 ч.4 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінальної справи за обвинуваченням

ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.3, 190 ч.4 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , цивільного позивача ТОВ НВФ «Думето» ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 ,

за апеляційними скаргами цивільного позивача ТОВ НВФ «Думето» ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_11 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 190 КК України направлено Прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 3 для проведення додаткового розслідування в ході якого необхідно слідчі дії для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині постанови, при необхідності провести інші слідчі дії.

Як вбачається з постанови суду, органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.190 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 , заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування з огляду на наступне: в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст.190, ч.3 ст.185 УК України. Кримінальна справа розглядається в порядку, передбаченому КПК України в редакції 1960 року, апеляційним судом Запорізької області кримінальна справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказав, що мають місце як порушення вимог КПК, допущені при складанні обвинувального висновку, так і порушення вимог КПК, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. Порушення, допущені при складанні обвинувального висновку: так в обвинувальному висновку зазначено, що ОСОБА_6 за ст.190 ч.4 КК України обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману або зловживанням довірою. Обман та зловживання довірою - це різні способи вчинення злочину. В самому звинуваченні також чітко не визначено, яким саме способом ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами - обманом чи зловживанням довірою. Таким чином саме по собі звинувачення є неконкретним. Окрім того обвинувальний висновок підписує слідчий з зазначенням місця і часу його складання. Так, 21 жовтня 2011 року - слідчим СВ Леіннського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 (т.1 л.д.29). 07 грудня 2011 року - слідчим незрозуміло якого підрозділу ОСОБА_13 (т.1. а.с.55). Разом з тим виконуючим обов`язки слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Коломійцем до Ленінського районного суду м. Запоріжжя у грудні 2011 року внесено подання про проведення обшуку. Ухвала суду про проведення обшуку від 27 грудня 2011 року (т.2 а.с.10). Також виконуючим обов`язки слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Коломійцем 07 грудня 2011 року було внесено клопотання про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців і строк було продовжено прокурором (т.1 а.с.56).
В подальшому виконуючий обов`язки слідчого Коломіець з незрозумілих причин став називати себе слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, що підтверджується обвинувальним висновком, а інколи просто слідчим без зазначення підрозділу.
В матеріалах справи відсутня як постанова про прийняття справи до провадження саме слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України Коломійцем, як відсутній і наказ про призначення вищевказаної особи на посаду слідчого.
На аркуші справи 54 у томі 1 міститься розпорядження начальника СУ ГУМВС України ОСОБА_14 №794 від 07 грудня 2011 року, в якому він «вимагає» призначити начальника відділу СУ ГУМВС України - в Запорізькій області ОСОБА_13 виконуючим обов`язки слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.
З розпорядження не зрозуміло, у кого саме вимагає це зробити ОСОБА_14 , проте очевидно, що особа, відповідальна за переміщення співробітників ГУМВС України в Запорізькій області повинна була на підставі цього розпорядження видати наказ, копія якого в матеріалах справи відсутня.
При цьому необхідно пам`ятати, що Запорізьке міське управління ГУМВС України в Запорізькій області було окремою юридичною особою і всі кадрові призначення на посаду слідчого були віднесені не до повноважень начальника СУ ГУМВС України в Запорізькій області, а до повноважень безпосередньо начальника ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.
Таким чином начальник слідчого управління не мав повноважень здійснювати призначення начальника відділу обласного управління - виконуючим обов`язки слідчого районного відділу Запорізького міського управління. І очевидно, що йому було про це відомо, оскільки його розпорядження №794 не має ознак кадрового наказу і не створює само по собі ніяких наслідків, а тому не дає зазначеній в ньому особі - в даному випадку ОСОБА_13 повноважень проводити досудове слідство а ні на посаді виконуючого обов`язки слідчого, а ні на посаді слідчого тим більше.
Разом з тим у т.1 на а.с.55 знаходиться постанова слідчого (без зазначення підрозділу) ОСОБА_13 про прийняття справи до свого провадження від 07 грудня 2011 року.
Таким чином навіть з наявних у справі документів зрозуміло, що 07 грудня 2011 року «слідчого ОСОБА_13 » не існувало взагалі. ОСОБА_13 міг бути або начальником відділу СУ ГУМВС України в Запорізькій області, або виконуючим обов`язки слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.
У зв`язку з тим, що Коломієць не обіймав посаду слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, а, можливо (у випадку наявності кадрового наказу), лише виконував обов`язки слідчого, то підписувати обвинувальний висновок як слідчий він не мав права.
Додатково адвокат зазначив, що додатки до обвинувального висновку, складання яких прямо передбачено ст.224 КПК України та які є невід`ємною часткою обвинувального висновку також складені з порушенням вимог процесуального закону, оскільки вони також підписані слідчим без зазначення посади.
Така ж сама ситуація і з пред`явленням остаточного обвинувачення ОСОБА_6 , яке мало місце 29 грудня 2011 року (т.3 а.с.160-170).
При цьому ще ряд слідчих дій ОСОБА_15 виконує взагалі без зазначення своєї посади, а саме: проводить обшук і складає протокол (т.2 а.с11); здійснює допит ОСОБА_16 від 05 січня 2012 року (т.2 а.с.12); накладає арешт на майно 03 січня 2012 року (т.2 а.с.29); 04 січня 2012 року направляє відомості про арешт майна на бланку безпосередньо ГУМВС України в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29), хоча Ленінський РВ ЗМУ ГУМВС України знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кремлівська, 12-а (т.2 а.с.32); виносить постанову від 29 грудня 2011 року про зміну кваліфікації дії обвинуваченого (т.1 а.с.157).
Таким чином всі ці слідчі дії, в протоколах проведення яких не зазначена посада слідчого, свідчить про те, що було грубо порушено процесуальний порядок їх проведення, оскільки досудове розслідування здійснює слідчий певного органу, де знаходиться справа.
Усунути ці порушення можливо лише шляхом проведення додаткового розслідування з дотримання вимог КПК в редакції 2012 року, оскільки у випадку повернення справи прокурору в порядку, передбаченому п.3 ч.1 ст.244 КПК України (в ред.1960 року), буде мати місце ситуація, коли справа буде знаходитись у прокурора, який не має повноважень а ні скласти свій обвинувальний висновок, а ні повернути справу на додаткове розслідування.
Крім того, адвокат зазначив на неконкретність формулювання даного обвинувачення, який був викладений органом досудового розслідування (т.3 а.с.208-233).
Дане було прийнято до уваги колегією суддів Апеляційного суду м. Запоріжжя та саме з цих підстав, вирок суду було неодноразово скасований, а справа поверталася до нового розгляду. Проте, усунути ці порушення не можливо в ході судового розгляду.

Направляючи кримінальну справу для проведення додаткового розслідування, суд першої інстанції в своїй постанові вказав, що зазначена неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, тому кримінальну справу слід направити на додаткове розслідування де необхідно усунути вказані недоліки.

В апеляційній скарзі цивільний позивач ТОВ НВФ «Думето» ОСОБА_8 , вважає, що вказана постанова є необґрунтованою та не вмотивованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Так, 08.02.2019 Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 та інших сторін процесу проводив розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у попередньому судовому засіданні. Однак, суд у своєму рішенні всупереч положенням кримінально-процесуального законодавства щодо заборони повернення кримінальної справи на додаткове розслідування на стадії попереднього розгляду з мотивів неповноти досудового слідства зробив висновок про неповноту та неправильність досудового розслідування та не встановлення обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, тобто фактично суд наперед прийняв рішення про невинуватість підсудного.

Також, суд зазначив про те, що під час проведення додаткового розслідування необхідно виконати вказівки, які нібито зазначенні у мотивувальній частині постанови, однак будь-яка їх деталізація відсутня.

Крім того, суд вказав про те, що є нібито розбіжності та неточності в ході досудового слідства які під час судового слідства усунуті не були, належних заходів для встановлення обставин справи досудовим слідством вжито не було, однак будь-яка конкретизація на ці недоліки у рішенні суду не зазначено, а тільки відображено загальні норми кримінально-процесуального законодавства.

До того ж, зазначає, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України до цього часу призначалась до судового розгляду 4 рази та жодного разу не поверталась на додаткове розслідування, з них 3 рази виносився вирок ОСОБА_6 про визнання його винним та засудження до реальної міри покарання (2 вироки за апеляцією ОСОБА_6 скасовувались, 1 вирок набрав законної сили, однак касаційна інстанція його скасувала). У зв`язку із неодноразовими судовими слуханнями даної кримінальної справи (починаючи з лютого 2012 року) порушуються розумні строки розгляду, чим підривається авторитет судової влади та проявляється негативне враження у суспільстві.

Таким чином, правових підстав для направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування не вбачається.

Просить постанову суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону. Кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 також вважає, що вказана постанова є необґрунтованою та не вмотивованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону і є такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 08.02.2019 Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 та інших сторін процесу проводив розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у попередньому судовому засіданні. Однак, суд у своєму рішенні всупереч положенням кримінально-процесуального законодавства щодо заборони повернення кримінальної справи на додаткове розслідування на стадії попереднього розгляду з мотивів неповноти досудового слідства зробив висновок про неповноту та неправильність досудового розслідування та не встановлення обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, тобто фактично суд наперед прийняв рішення про невинуватість підсудного. Також, суд зазначив про те, що під час проведення додаткового розслідування необхідно виконати вказівки, які нібито зазначенні у мотивувальній частині постанови, однак будь-яка їх деталізація відсутня. Крім того, суд вказав про те, що є нібито розбіжності та неточності в ході досудового слідства які під час судового слідства усунуті не були, належних заходів для встановлення обставин справи досудовим слідством вжито не було, однак будь-яка конкретизація на ці недоліки у рішенні суду не зазначено, а тільки відображено загальні норми кримінально-процесуального законодавства. Також зауважує, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України до цього часу призначалась до судового розгляду 4 рази та жодного разу не поверталась на додаткове розслідування, з них 3 рази виносився вирок ОСОБА_6 про визнання його винним та засудження до реальної міри покарання (2 вироки за апеляцією ОСОБА_6 скасовувались, 1 вирок набрав законної сили, однак касаційна інстанція його скасувала). Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2019 про направлення кримінальної справи № 0814/13 543/2012за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України для проведення додаткового розслідування - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_11 вважає що постанова про повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування є незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону і тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

В самому звинуваченні також: чітко не визначено, яким саме способом ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами - обманом чи зловживанням довірою. Таким чином саме по собі звинувачення є неконкретним.

Окрім того обвинувальний висновок підписує слідчий з зазначенням місця і часу його складання. Так, 21 жовтня 2011 року - слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 (т. 1 л.д.29). 07 грудня 2011 року - слідчим незрозуміло якого підрозділу ОСОБА_13 (т.1. а.с.55)», у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що певні процесуальні документи підписані не уповноваженою на це особою.

Суд вважає, що зазначена неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, тому кримінальну справу слід направити на додаткове розслідування де необхідно усунути вказані недоліки. Не погоджується із позицією суду стосовно неконкретності обвинувачення, яке на думку суду мало місто при висуненні обвинувачення ОСОБА_6 не можна. За таких обставин суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї стадії, з мотивів неповноти досудового слідства.

Крім того, у випадку встановлення таких обставин щодо неконкретності обвинувачення під час судового слідства вказані порушення можуть бути усунуті у судовому засіданні.

Стосовно висновку суду про те, що певні процесуальні документи підписані не уповноваженою на це особою, зауважує, що погодитись із вказаною позицією суду не можна.

Так, в обвинувальному висновку, на аркушах справи №№ 208-209 том 3, наведено довідку про рух вказаної кримінальної справи, з якої вбачається що вказана кримінальна справа №6231102 була порушена шляхом виділення із матеріалів іншої кримінальної справи №921127, яка перебувала у провадженні слідчих слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області.

У подальшому, на підставі постанови заступника прокурора Запорізької області зазначену кримінальну справу було передано за підслідністю до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС в області та розслідування у ній проводилось кількома слідчими, зокрема, начальником відділу СУ ГУМВС України - в Запорізькій області ОСОБА_13 та слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 , якими відповідно до вимог законодавства та в рамках компетенції кримінальна справа була прийнята до свого провадження, про що також, із посиланням на усі відповідні документи зазначено у вказаній довідці. Вважає, що постанова заступника прокурора Запорізької області про визначення підслідності кримінальної справи від 21.10.2011 та факт затвердження 16.01.2015 року обвинувального висновку по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 заступником прокурора Ленінського району м. Запоріжжя, також свідчать про наявність процесуальних повноважень слідчого ОСОБА_13 на проведення необхідних процесуальних дій, складення та затвердження процесуальних документів у вказаній кримінальній справі.

Крім того, зауважує, що повноваження слідчого у справі - начальника відділу СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_13 , серед іншого неодноразово перевірялись судами різних інстанцій, що підтверджується, зокрема: постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2011, по скарзі ОСОБА_6 на постанову про порушення кримінальної справи №6231102, яка була порушена відносно ОСОБА_6 , та яка була розглянута з участі начальника відділу СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_13 і ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 25-26); - ухвалами колегії суддів по кримінальним справам Апеляційного суду Запорізької області від 12.11.2012 (т.4 а.с. 129-133), від 24.09.2014 (т.5 а.с. 116-122), від 02.11.2015 (т.5 а.с. 238-248), та ухвалою колегії Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2015 (т.5 а.с. 194-196), під час розгляду апеляційних та касаційних скарг учасників процесу на обвинувальні вироки судів першої та апеляційної інстанцій. Крім того під час досудового розслідування підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_6 та його захисником неодноразово заявлялись клопотання по кримінальній справі на ім`я слідчого ОСОБА_13 , (т.3 а.с. 190, 204-206 та інш.), при цьому його правомочність проводити досудове слідство не ставилась під сумнів жодної із сторін кримінальної справи та не оскаржувалась у встановленому порядку.

Також, при винесенні оскаржуваної постанови суд не зазначив, які саме норми законодавства, на його думку порушенні слідчим при складанні та затвердженні тих чи інших процесуальних документів, а також яким саме чином це впливає на неможливість призначення справи до судового розгляду.

Постанова суду є не обґрунтованою та не вмотивованою у зв`язку із відсутністю конкретних посилань (даних про порушення, які нібито є в кримінальній справі) у її мотивувальній частині та недотримання вимог кримінально-процесуального законодавства.

Так, 08.02.2019 Ленінський районний суд м. Запоріжжя проводив розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у попередньому судовому засіданні. Однак, суд у своїй постанові, всупереч положенням кримінально-процесуального законодавства щодо заборони повернення кримінальної справи на додаткове розслідування на стадії попереднього розгляду з мотивів неповноти досудового слідства зробив висновок про неповноту та неправильність досудового розслідування та не встановлення обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, що є недопустимим на цій стадії судового розгляду. Крім того, суд вказав про те, що є нібито розбіжності та неточності в ході досудового слідства які під час судового слідства усунуті не були, належних заходів для встановлення обставин справи досудовим слідством вжито не було, однак будь-яка конкретизація на ці недоліки у рішенні суду не зазначено, а тільки відображено загальні норми кримінально-процесуального законодавства.

До того ж, зазначає, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України до цього часу призначалась до судового розгляду судом першої інстанції 4 рази, неодноразово була предметом розгляду колегії суддів палати по кримінальним справам апеляційного суду Запорізької області та Вищого спеціалізованого суду України, проте, жодного разу підстав для повернення справи на додаткове розслідування судами першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено не було. Просить скасувати постанову суду, кримінальну справу направити до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для нового розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;представника цивільного позивача, потерпілого, прокурора, які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого, захисника, які просили судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 246 ч.1 КПК України повернення кримінальної справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду може мати місце у випадку, коли під час досудового слідства було допущено такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", наведений у ст. 246 КПК України перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду справи є вичерпним, а тому вказівка суду про неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення не може бути на цій стадії підставою для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки аналізуючи текст постанови про притягнення як обвинуваченого і обвинувального висновку, суд фактично вдався до оцінки доказів, що не мав права це робити.

Не заслуговує уваги і вказівка суду на те, що певні процесуальні документи підписані не уповноваженою на це особою, що свідчить про грубе порушення процесуального порядку їх проведення, оскільки суд першої інстанції не вказав, які кримінально-процесуальні норми законодавства України були порушені слідчим при складанні або затвердженні тих чи інших процесуальних документів, а головне, яким чином це впливає на неможливість призначення кримінальної справи до судового розгляду.

При цьому колегія суддів звертає увагу суду на те, що стороною захисту по цим правовим підставам вже двічі заявлялися клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування (т. 6 а.с. 25-27; 232-234), і двічі суди першої інстанції обґрунтовано відмовляли в задоволенні таких клопотань (т. 6 а.с. 31; 243-245).

Отже, таке рішення судді не можна визнати обґрунтованим, оскільки наведені в постанові підстави не є тими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду та наявність яких призводить до безумовного повернення її на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що через допущенні порушення вимог кримінально-процесуального закону, і зокрема, недотримання положень ст. 246 КПК України, постанова попереднього розгляду кримінальної справи щодо обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає скасуванню в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 366 КПК України, а справа поверненню суду першої інстанції на новий попередній розгляд для постановлення на цій стадії відповідного обґрунтованого рішення з дотриманням вимог і положень кримінально-процесуального законодавства.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України (в ред. 1960 року), п.п. 11, 15 Розділу ХІ "Перехідні положення" КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги цивільного позивача ТОВ НВФ «Думето» ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_11 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2019 року, якою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 190 КК України направлено прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 3 для проведення додаткового розслідування в ході якого провести необхідні слідчі дії для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині постанови, при необхідності провести інші слідчі дії скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: