Справа № 694/151/19 Провадження №1-м/694/1/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19.02.2019 р. м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
Головуючого: судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Звенигородка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ,

засудженої вироком Свердловського районного суду м.Костроми РФ від 21.12.2017 р. з урахуванням апеляційної ухвали Костромського обласного суду від 10.04.2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 210, ч.3 ст.30,ч.5 ст.228.1 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2019 р. до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 р., яким громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім відомим місцем проживання якого в Україні було АДРЕСА_1 , засуджена ч.2 ст. 210, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.
Вирок суду набрав законної сили, ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання в ФКУ "Виправна колонія №1 УФСВП Росії по Вологодській області" кінцевий строк відбуття покарання 03 травня 2026 року.
14 грудня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 3936/5 в Україну прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком Свердловського районного суду м. Костроми РФ громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст..606 Кримінального процесуального кодексу України, ст..3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 26.10.2018 року за № 06-140501/18.
Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р. визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статі Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 є громадянкою України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 р. з урахуванням апеляційної ухвали Костромського обласного суду від 10.04.2018 року, який набрав законної сили.
Вказані обставини підтверджуються копіями вироку та розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили.
ОСОБА_4 висловила бажання бути переданою в Україну, що підтверджується письмовою заявою.
ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.210 (участь у злочинній організації), ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений, організованою групою у особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, за винятком вчинення злочину з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж (враховуючи мережу «Інтернет»), оскільки така кваліфікуюча ознака не передбачена ст. 307 КК України:
- по ч.2 ст.210 КК РФ у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
- по ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ у виді позбавлення волі строком на 8 років.
На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 11(одинадцяти) років позбавлення волі з відбуванням покарання в колонії загального режиму.
На момент вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, а також на момент вирішення питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України її дії відповідно до Кримінального кодексу України слід кваліфікувати за:
-ч.1 ст.255 КК України, як створення злочинної організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також керівництво такою організацією або участь у ній, або участь у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп караються позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
-ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як замах на дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно з ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 р. покарання за ч.1 ст.255, ч.3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ не змінює межі мінімального та максимального строку позбавлення волі, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто виключення передбачені ч.4 ст.610 КПК України не застосовуються у даному випадку, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 р. щодо ОСОБА_4 та вважати її засудженою за ч.1 ст.255, ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 11(одинадцять) років без конфіскації майна, оскільки такий вид покарання вироком суду Російської Федерації не було призначено. При цьому, суд позбавлений можливості врахувати вчинення злочину з використанням електронних та інформаційно-телекомунікаційних мереж (враховуючи мережу «Інтернет»), оскільки така кваліфікуюча ознака не передбачена ст. 307 КК України.
За вироком Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 року визначено відбування покарання ОСОБА_4 у виправній колонії загального режиму. Проте, визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
Крім того, вироком Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 року зараховано в строк відбування ОСОБА_4 призначеного покарання період її перебування під вартою в період з 04.05.2015 року по 20.12.2017 року. Строк покарання обчислюється з 21.12.2017 року, вирок суду Російської Федерації набрав законної сили 10.04.2018 року.
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку - 04.05.2015 р., кінець строку - 03.05.2026 р., станом на 19.09.2018 р. не відбутий строк покарання - 7 років 07 місяців 14 днів.
Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-12 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.4,5,10, ч.3 ст.68, ч.1 ст.70, ч. 3 ст.15, ч.1 ст.255, ч.3 ст.307 КК України, ст.ст.603, 609-610 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Вирок Свердловського районного суду м. Костроми РФ від 21.12.2017 р. з урахуванням апеляційної ухвали Костромського обласного суду від 10.04.2018 року про засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.210, ч.3 ст. 30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засуджену за ч.1 ст.255 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, із врахуванням ч.3 ст. 68 КК України, до 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання остаточно вважати призначеним покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 21.12.2017 року.
Зарахувати в строк відбування покарання строк тримання засудженої ОСОБА_4 під вартою з 04.05.2015 року по 20.12.2017 року включно.
Копію ухвали суду направити Міністерству юстиції України та Державної пенітенціарної служби України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя