пр. № 1-кс/759/1237/19
ун. № 759/3467/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Київ Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2019 року до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, в якому просив накласти арешт на майно, а саме: цивільні транспортні літаки Ан-124-100: реєстраційний номер КА-82068 (заводський серійний номер 0703), реєстраційний номер КА-82078 (заводський серійний номер 0710), реєстраційний номер КА-82045 (заводський серійний номер 0609), реєстраційний номер КА-82046, (заводський серійний номер 0610), реєстраційний номер КА-82077 (заводський серійний номер 0709), які належать ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» (Общество с ограниченной ответственностью «Авиакомпания Волга-Днепр», 432072, Российская Федерация, г. Ульяновск, ул. Карбышева, 14) шляхом заборони їх експлуатації (користування) як ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» та іншими суб`єктами господарювання.

Обґрунтовуючи клопотання слідчим зазначено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, 17.07.2018, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436, за фактом зловживання службовими особами Федерального Агентства повітряного транспорту Російської Федерації (Росавіація) та компанії АМТЕ8 ОтЬН (Німеччина), що входить в групу компаній «Волга-Днепр (Російська Федерація), службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, використовуючи завідомо підроблені документи, всупереч міжнародних норм щодо порядку визначення придатності до польотів та експлуатації повітряних суден та в порушення прав ДП «Антонов», як розробника літака, при сертифікації компанії АМТЕ8 ОтЬН в якості розробника модифікації літака Ан-124-100 і видачі Додаткового Сертифікату типу (ДСТ) на зміну типової конструкції «Підтримка льотної придатності в частині підтвердження ресурсу і строку служби» стосовно продовження календарних строків служби і ресурсних показників, що спричинило тяжкі наслідки та поставило під загрозу експлуатацію даних літаків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ДП «Антонов», як утримувач Сертифікатів типу літака Ан-124-100 (моделі Ан-124-100, Ан-124- 150, Ан-124-100М, Ан- 124-100М-150), відповідно до стандартів Міжнародної організації цивільної авіації (Іпіегпаїіопаї Сіуіі Ауіаііоп Ог§апігаІіоп - ІКАО), що зазначені в Керівництві ІКАО з льотної придатності, Бос. 9760, є організацією, відповідальною за типову конструкцію (організацією- розробником) і залишається відповідальним за збереження цілісності конструкції всього наявного парку вказаних літаків протягом всього строку їх експлуатації, в тому числі тих, які експлуатуються ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» (Російська Федерація). Україна, як держава під чиєю юрисдикцією знаходиться розробник і утримувач сертифікатів типу літаків Ан-124-100 - ДП «Антонов», згідно стандартів ІКАО (Додаток 8 до Конвенції ІКАО та Dос.9760), є державою- розробника літаків Ан-124-100.

Крім цього встановлено, що ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» експлуатує 12 літаків типу Ан-124-100, які зареєстровані в Російській Федерації. Сертифікати льотної придатності на екземпляри літаків Ан-124-100, що зареєстровані в РФ, видаються Росавіацією на основі Сертифікаті типу № 24-124-100 на літак Ан- 124-100, виданому АР МАК (Авіарегістр МАК - підрозділ МАКІ який створює правила з льотної придатності та сертифікації авіаційної техніки (АТ), а також здійснює сертифікацію АТ, її розробників та виробництва з виданням відповідних сертифікатів). Сертифікати, що видані АР МАК для АТ, її розробників та виробництва, є необхідною умовою експлуатації АТ в країнах- учасниках Мінської угоди.

Цивільний транспортний літак Ан-124-100 є унікальним за своєю конструкцією та умовами експлуатації. Система підтримання льотної придатності цього літака, створена на основі узагальненого більш як 40-річного досвіду проектування, виробництва, випробувань і експлуатації парку літаків Ан-124-100, також є унікальною і довела свою ефективність протягом багаторічної безпечної експлуатації літаків при перевезенні надважких та великогабаритних вантажів у всіх регіонах земної кулі. Жодна авіабудівельна компанія у світі, крім ДП «Антонов», не має досвіду підтримання льотної придатності літака такого класу в умовах інтенсивної експлуатації протягом тривалого часу. Виключно ДП «Антонов» володіє всім необхідним обсягом технічних знань і технічною інформацією стосовно конструкції, властивостей, систем, ресурсу, строку служби і льотної придатності літаків Ан-124-100.

Для забезпечення безпечної експлуатації літаків типу Ан-124-100 в розділі 005 Керівництва з технічної експлуатації літаків Ан-124-100 міститься вся необхідна обов`язкова інформація щодо порядку поетапного відпрацювання призначеного ресурсу та строку служби літаків в межах 50000 льотних годин, 10000 польотів, 45 років.

Відповідно до схваленої Державіаслужбою України і АР МАК експлуатаційної документації літака Ан-124-100, обов`язковою умовою підтримання льотної придатності літаків типу Ан-124-100 є безпосередня участь фахівців ДП «Антонов» у роботах з дослідження технічного стану та визначення умов допуску до відпрацювання чергового етапу призначеного ресурсу і строку служби для кожного екземпляра літаків типу Ан- 124-100. Окрім цього для проведення аналізу умов експлуатації і розрахунку індивідуального витрачання ресурсу кожного екземпляра літака експлуатант зобов`язаний щоквартально направляти ДП «Антонов» записи бортового самописця КЗ- 63 і відомості про виявлені дефекти.

Інформація, яка міститься в розділі 005 Керівництва з технічної експлуатації літаків Ан-124-100, а також у низці інших документів, що входять до складу типової конструкції літаків Ан-124-100 (наприклад, у Регламенті технічного обслуговування Р0- 500, Головному переліку мінімального обладнання літака та ін.) є обмеженнями льотної придатності цих літаків і згідно рекомендованої практики та стандартів ІКАО відноситься до обов`язкової інформації з підтримання льотної придатност. Зміни до цієї інформації, при суворому дотриманні критеріїв класифікації, повинні класифікуватися як головні зміни типової конструкції, тобто можуть вноситися тільки утримувачем сертифікату типу або, якщо це передбачено, утримувачами додаткових сертифікатів типу. При будь-яких змінах до цієї інформації, якщо вони внесені країною-виробником, країною реєстрації або країною- експлуатантом з повітряного судна, уповноважений орган з питань цивільної авіації цієї держави (у даному разі - Росавіація) повинен забезпечити передачу уповноваженому органу з питань цивільної авіації держави-розробника повітряного судна, тобто Державіаслужбі України, всієї обов`язкової інформації про підтримання льотної придатності по відношенню до даного повітряного судна (Додаток 8 до Конвенції ІКАО, частина II, п. 4.2.3).

Також встановлено, що 06.12.2017 Росавіація надала компанії АМТЕS GmbН Додаткові сертифікати типу у зв`язку з внесенням головних змін типової конструкції літаків Ан-124-100 авіакомпанії «Волга-Днепр» «Самолет Ан-124-100 с установленными дисковыми тормозами КТ166М.020», «Уточнение порядка отработки ресурса и срока службы самолета Ан-124-100», що фактично виключило участь ДП «Антонов» у виконанні обов`язкових робіт з підтримання льотної придатності літаків Ан-124-100, що експлуатуються ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр».

Поновлення експлуатації літаків Ан-124-100 серійні № 0703, № 0710, №0609, № 0610, № 0709, які експлуатуються ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» та які перевищили граничні значення призначеного ресурсу та строку служби, встановлені ДП «Антонов», відбулося без участі фахівців ДО «Антонов» у дослідженні технічного стану цих літаків та визначенні умов допуску до відпрацювання чергового етапу призначеного ресурсу і строку служби, що є порушенням прав і обов`язків держави-розробника літаків Ан-124-100 згідно міжнародних стандартів та керівних матеріалів ІКАО.

Дії Росавіації, ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» та компанії АМТЕS GmbН свідчать про те що Росавіацією не виконано вимоги АП-21 в частині сповіщення ДО «Антонов», як утримувача Сертифікату типу, про намір ввести будь-які зміни до типової конструкції літака Ан-124-100 (п.21.112В(Ь) АП-21), про видання Додаткового сертифікату типу (ДСТ) на літак Ан-124-100 (п. 21.114(g) АП-21) за умови відсутності у ДП «Антонов» будь-яких угод з заявниками на ДСТ про розподіл обов`язків із забезпечення відповідності типовій конструкції модифікованого зразка вимогам льотної придатності і охорони навколишнього середовища, а також про порядок взаємодії при розробці модифікації(п. 21.113В(в)(1) та (с) АП-21).

За інформацією Державіаслужби України повідомлень про видачу будь-яких сертифікатів розробників модифікацій літаків «Ан», зареєстрованих в РФ, а також про видання змін до МСАІ цих літаків від Росавіації також не надходило, що, в свою чергу, є порушенням вимог Керівництва з льотної придатності ІКАО (Оос 9760).

Допитаний як представник потерпілого ДП «Антонов» ОСОБА_5 показала, що видача 06.12.2017 Росавіацією Додаткового сертифікату типу на літак Ан-124-100 та Сертифікату організації розробника модифікації Ан-124-100 компанії АМТЕ8 ОтЬН (Німеччина), що входить до Групи компаній «Волга-Днепр», у зв`язку з внесенням головних змін в типову конструкцію літака Ан-124-100, зокрема, стосовно продовження призначених ресурсів та строків служби літака Ан-124-100, є незаконною, а надання компанією АМТЕ8 ОтЬН документів (рішень) по визначенню порядку і умов допуску літаків Ан-124-100 серійні № 0703, № 0710, № 0609, № 0610, № 0709 до відпрацювання чергових етапів призначених ресурсів і строків служби несе загрозу безпеці експлуатації повітряних суден, відповідальність за яку несе ДП «Антонов».

Також ОСОБА_5 показала, що дії ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» та компанії АМТЕS GmbН є грубим порушенням схвалених Державіаслужбою України і АР МАК процедур підтримання льотної придатності літаків Ан-124-100, що містяться, зокрема, у розділі 005 Керівництва з технічної експлуатації літака Ан-124-100. Також ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» не дотримано вимоги Керівництва з льотної придатності ІКАО (Dос 9760), зокрема, не дотримані затверджені обмеження стосовно термінів експлуатації, що встановлені організацією, відповідальною за типову конструкцію (Dос. 9760, Частина ІП, п. 4.6.1.3(b)(v)) та не виконано всі роботи з технічного обслуговування, що встановлені нормативно-правовою базою (Dос. 9760, Частина Ш, п. 4.6.2.7.2).

Допитаний як свідок заступник головного конструктора ДП «Антонов» ОСОБА_6 підтвердив показання ОСОБА_5 щодо незаконних дій службових осіб Росавіації, ТОВ «Авіакомпанія Волга-Днепр» та компанії АМТЕS GmbН та вказав, що допуск літаків Ан-124-100 серійні № 0703, № 0710, № 0609, № 0610, № 0709 до подальшої експлуатації та їх експлуатація є порушенням положень Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. (Чикагська конвенція), Керівництва до льоної придатності ІКАО Dос 9760), а також чинних на той момент у РФ Авіаційних правил АП-21.

Оскільки допуск літаків Ан-124-100 серійні № 0703, № 0710, № 0609, № 0610, № 0709 до відпрацювання чергових етапів визначених ресурсу і строку служби було здійснено на підставі рішень, виданих компанією АМТЕS GmbН, ДП «Антонов» не отримав дохід в сумі 5 002 400 доларів CША, що станом на 06.12.2017 за офіційним курсом НБУ становило 135 887 225 гривень, а тому подав у даному кримінальному провадженні цивільний позов, що дає підстави з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення накладати арешт на майно юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Крім того, літаки Ан-124-100 серійні № 0703, № 0710, № 0609, № 0610, №0709 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, щодо підтримання льотної придатності та поновлення строків експлуатації, тобто є речовими доказами, з метою забезпечення яких накладається арешт.

На підставі наведеного просив клопотання задовольнити.

У судове засідання слідчий та/або прокурор за викликом не з`явились, про час та місце слухання справ повідомлялись належним чином, причини неявки слідчому судді не повідомили, клопотань про розгляд клопотання за їх відсутності, чи клопотань про відкладення до слідчого судді не надходило.
Дане клопотання розглянуто без повідомлення власника майна, щодо якої здійснюється провадження у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до розділу другого п. 2.6 п. 2 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Як вбачається з матеріалів наданих слідчим, в даному кримінальному провадженні на даний час нікому не пред`явлено підозри.

Зважаючи на викладене та наведені вимоги КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості накласти арешт на вищезгадане майно, оскільки приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно є передчасним тому, що на момент його розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Окрім того слідчий суддя вважає за необхідне, зазначити, що в провадженні слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_7 ) знаходиться аналогічне клопотання (справа ун. № 759/2578/19).

Аналогічне клопотання було подано повторно 18.02.2019 року до слідчого судді, та 19.02.2019 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_8 ) залишено без розгляду за заявою слідчого (справа ун. № 759/2997/19).

Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Таким чином, слідчим суддею, встановлено зловживання слідчим процесуальним право на подання клопотання про арешт майна втретє, оскільки як встановлено слідчим суддею, таке клопотання подається не вперше та аналогічне клопотання (справа ун. № 759/2578/19), по справі на момент постановлення даної ухвали, процесуальне рішення не постановлено, оголошено перерву до 25.02.2019 року.

На підставі наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 173, 309, 371, 372, 395, 532КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1