пр. № 1-кп/759/339/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0001822, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві зазначене кримінальне провадження

встановив:

Обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2018 року за №0001822 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 31.10.2018 року.

Судове провадження на підставі зазначеного обвинувального акта судом не завершено, у зв`язку з чим судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор ОСОБА_5 просив продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що остання вчинила тяжкий злочин, ніде не працює та не має джерела доходів, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування, а також продовжити вчинити інші злочини та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисники ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яких підтримали обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені прокурором, не доведені, відсутні докази їх існування на даний час, просили змінити запобіжний захід ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченої переховуватись від суду, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України суд приймає до уваги також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , зокрема, міцність її соціальних зв`язків, те, що вона не працює, не одружена, не має утриманців, відсутність відомостей про неможливість тримання обвинуваченої під вартою за станом здоров`я.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченої, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеної процесуальним законом завдання кримінального провадження.

Зважаючи на те, що судове слідство триває, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, і для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, обраний щодо неї запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити.

Відповідно до ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, суд знаходить правові підстави для визначення обвинуваченій застави, розмір якої перевищує 80 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки саме такий її розмір здатен забезпечити виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 197, 331, 369 КПК України, суд, -

постановив:

В клоптанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання пілш вартою на домашній арешт - відмовити.

Продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою на шістдесят днів, тобто до 04.03.2019 року включно.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 80 (п`ятдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 152960 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн., після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-4,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками даного кримінального провадження, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1