Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6267/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
третьої особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/6267/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 липня 2018 року,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_8 . Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що слідчим суддею при розгляді клопотання порушено норми ст.167, 173 КПК України. Слідчий суддя належно не з`ясував кому саме належить вилучене майно, чи зазначена ця особа слідчим у клопотання про арешт майна, чи є вона підозрюваним, обвинуваченим або третьою особою у кримінальному провадженні. Її підзахисний не зазначений в клопотанні слідчого, ні в ухвалі судді як підозрюваний або обвинувачений, а має статус свідка у провадженні. Законом визначено вичерпний перелік осіб, до майна яких може бути застосовано арешт, а тому, оскільки ОСОБА_8 має статус свідка, то не існує законних підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене у нього майно є доказом злочину, а тому це майно не підлягає арешту. Ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі, не зазначено жодного предмету з вилучених під час обшуку як такого, що підпадає під ознаки речового доказу, визначені у ст.98 КПК України. Нормами ч.2 ст.168 КПК України заборонено тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім визначених цією статтею випадків. Слідчим суддею наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, не перевірено.
Згідно оскарженої ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 липня 2018 року, задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Житомирський області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон «Асус» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_5 ;

-сім-картка «Київстар» НОМЕР_6 ;

-планшет «Apple Ipad», сірого кольору;

-флеш-карта «кінгстон» чорного кольору;

-флеш-карта «БР`сріблястого кольору;

-мобільний телефон «Apple Iphone» ІМЕІ НОМЕР_7 ;

-сім-картка «Київстар» № НОМЕР_8 ;

-сім-картка «Київстар» № НОМЕР_9 ;

-стартовий пакет «київстар» № НОМЕР_10 ;

-печатка «приватний нотаріус ОСОБА_10 »;

-чоловічий наручний годинник «Ulysse Nardin»;

-чоловічий наручний годинник «GC»;

-водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_11 ;

-свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Ауді А8» д.н.з « НОМЕР_12 »;

-свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Ауді А8» д.н.з « НОМЕР_13 »;

-свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Nissan Primera» д.н.з. НОМЕР_14 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи третьої особи та захисника ОСОБА_7 в підтримку своїх апеляційних вимог, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційний суд вважає, що вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна ОСОБА_8 відбулося з істотним порушенням вимог ст.ст.98, 131, 132, 171, 172, 173, 370 КПК України.
Так, в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна. Оскільки орган досудового розслідування вилучив майно під час обшуку, то в слідчого судді були відсутні підстави вважати, що таке неповідомлення власника буде процесуально необхідним з метою забезпечення арешту, як передбачено ч.2 ст.172 КПК України.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З матеріалів судового провадження 296/6267/18 вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження 0000083 від 13 травня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.3 ст.187, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.
Як встановлено досудовим розслідуванням, 12.05.2017 близько 22 год. невстановлені слідством особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майно, проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де погрожуючи застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, зокрема погрожуючи предметом, ззовні схожим на пістолет, вчинили напад на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в ході якого заволоділи належним останнім майном в особливо великому розмірі, а саме грошовими коштами в сумі 20 000 грн., 300 евро, 400 доларів США, 30 000 російських рублів, мобільний телефон «IPhone 7» вартістю 19 000 грн.; «IPhone 6 S» вартістю 16 200 грн., «IPhone 5 S» вартістю 15 000 грн.; «IPhone СЕ», вартістю 14 000 грн., золотий ланцюжок вагою 80 гр., вартістю 64 тис. грн.; золотий годинник вартістю 10 000 дол. США., мобільний телефон «IPhone 7» вартістю 30 000 грн., а всього на загальну суму 450 000 грн.
Крім того, 05.09.2017 року близько 22:30 години невстановлені особи, перебуваючи поруч з домоволодінням АДРЕСА_3 , підбігли до ОСОБА_14 , який приїхавши до місця проживання вийшов з автомобіля та нанесли чисельні удари руками та ногами в область голови на ніг останнього, після чого заволоділи його транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва НОМЕР_15 , чим заподіяли останньому матеріальної шкоди на загальну суму 338206,33 грн.
Зокрема, встановлено, що у невстановлений час, ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 готують вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, поєднаний з проникненням в житло або інше володіння особи на території України.
Крім того, 14.05.2018 близько 07 години ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 проникли на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , не виявивши за місцем проживання потерпілого ОСОБА_20 , таємно викрали з указаного будинку чуже майно, а саме: монети з золота та срібла, злитки з золота та інше майно на загальну суму близько 1000 000 грн., що є особливо великим розміром, і разом з викраденим з місця скоєння злочину зникли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_20 матеріальної шкоди на указану суму.

Процесуальне керівництво у вищевказаному провадженні здійснюється Прокуратурою Житомирської області.
Прокуратурою Житомирської області 31.05.2018 винесено постанову про об`єднання кримінальних проваджень №0000108 від 18.04.2018 та №0000126 від 5.2018, та №0000083 від 13.05.2017, з № 0001380 від 06.09.2017 в одне провадження під єдиним номером №0000083.
У рамках досудового розслідування за ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира, 26.06.2018 працівниками правоохоронних органів проведено обшук за адресою: АДРЕСА_5 , та вилучено вищезазначене майно.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо арешту вище вказаного майна, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , не переконався в обґрунтованості доводів клопотання слідчого, не перевірив їх під час судового розгляду та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
При цьому, клопотання про арешт майна не відповідає положенням ст.171 КПК України. Так, до клопотання повинні були додані належно копії відповідних документів, які підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати, однак, згідно матеріалів судового провадження слідчий суддя клопотання належно не перевірив, залишивши це поза увагою.
Крім того, як вбачається з клопотання слідчого поліції, внаслідок вчинення двох кримінальних правопорушень у потерпілих в цьому кримінальному провадженні було відібрано та викрадено певне майно, в тому числі золоті вироби, мобільні телефони та грошові кошти.
Натомість, при порівнянні зазначеного викраденого майна з майном вилученого під час обшуку в ОСОБА_8 вбачається очевидна різниця, яка вказує на відсутність підстав вважати, що вилучене майно, має значення доказу в кримінальному провадженні по якому подано клопотання про арешт майна.
В своїй ухвалі слідчий суддя зазначає, що вивчивши матеріали клопотання, приходить до висновку про те, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки є наявні підстави передбачені ст.170 КПК України для накладення арешту на майно ОСОБА_8 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в подальшому, разом з цим, без належного посилання на будь-які належні докази, які б дійсно підтверджували ці висновки.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. При цьому, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення, яке за відсутності належних процесуальних підстав, порушує права власника майна ОСОБА_8 .
Таким чином, апеляційний суд вважає, що майно, на яке слідчий суддя наклав арешт не підпадає під визначення майна, зазначеного у ст.170 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Житомирський області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на зазначене майно.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Житомирський області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Житомирський області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, повернути вилучене майно володільцю - ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :