Справа №718/154/19
Провадження №1-кп/718/3/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2019 року м. Кіцмань Чернівецька область
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження №0000567 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, працює водієм Неполоківської місцевої пожежної охорони, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 01 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу, попросив свого сусіда ОСОБА_6 йому допомогти, сказавши, що йому потрібен гравій для домогосподарства, однак не пояснив, що в нього не має дозвільних документів на вибірку гравію.

Для реалізації даного злочинного умислу, 01.10.2018 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 прибули на земельну ділянку в адміністративних межах смт. Неполоківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (поза межами населеного пункту) на березі р. Прут, де за допомогою совкових лопат здійснили видобування та подальше завантаження на кузов вантажного автомобіля марки «САЗ 3507», д.н.з. НОМЕР_1 , корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно до пункту 3.6 «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію», затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України № 198 від 25.06.2007, піщано-гравійна порода - це сипка гірська порода з умістом гравійної складової більше 30 %.

Відповідно до висновку експерта №2-1131/18 від 28.11.2018 року зразок ґрунту, вилучений із місця видобування на березі р. Прут в смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області є слабокарбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 68,8%.

Зразок ґрунту, вилучений із автомобіля марки «САЗ 3507», д.н.з. НОМЕР_1 , є слабокарбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 52,2%.

Зразки ґрунту, які вилучені із автомобіля марки САЗ 3507 д.н.з. НОМЕР_1 , та із місця видобування на березі р. Прут в смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області співпадають між собою за комплексом ознак і мають спільну родову належність.

Всього 01.10.2018 року ОСОБА_3 здійснено незаконне видобування піщано-гравійної суміші об`ємом 0,59 м.куб.

Згідно з інформації Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області від 07.12.2018 року №2883/01-12/03 сума збитків нанесених державі в результаті самовільного користування надрами при видобуванні 1 м.куб піщано-гравійної сировини становить 625 грн. 46 коп.

Згідно з інформації Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області від 22.12.2018 року №3002/01-12/03 загальна сума збитків, нанесених державі в результаті самовільного користування надрами при видобуванні піщано-гравійної суміші, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_3 становить 369 гривень, 02 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України - незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , досягнуто та підписано угоду від 15.01.2019 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_3 понесе покарання за ч.2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на що сторони дають свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні просили затвердити мирову угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст. 240 ч.2 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у повідомленні ним обставин події.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 240 ч.2 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Питання відносно речових доказів, вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373-374, 474-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 15 січня 2019 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладену за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , у вчинені ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ст.240 ч.2 КК України.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 240 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові доказ по справі, а саме: вантажний автомобіль марки «САЗ 3507», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, які передані на відповідальне зберігання власнику залишити власнику ОСОБА_3 ; гравійно-пісчану суміш вагою одна тонна, яка зберігається у Філії Кіцманський райавтодор ДП «Чернівецький облавтодор» - знищити.

Судові витрати по справі за проведення експертизи в сумі 1430 гривень слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіцманський районний суд Чернівецької області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1