УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши та перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру від 29 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0007357 від 12.06.2016 за ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а :
07 листопада 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру від 29 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0007357 від 12.06.2016 за ч.2 ст.286 КК України

Зазначену скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 08 листопада 2018 року.

У скарзі порушується питання про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 29 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0007357 від 12.06.2016 за ч.2 ст.286 КК України, виключення з ЄРДР відомостей від 29.05.2017 про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, а також скасування постанови про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_3 від 30 травня 2017 року, а також скасування постанови про зупинення досудового розслідування від 31 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0007357 від 12.06.2016.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступних висновків.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII частина перша статті 303 КПК 2012 року була доповнена пунктом 10, а отже, згаданий пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.

Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Отже, з підстав указаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Як убачається зі скарги, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені №0007357 в межах якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру, яка ним оскаржується, внесено 12.06.2016 року.

А тому дія положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України, яка набрала чинності 16 березня 2018 року, не має зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягає.

На час внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному проваджені №0007357 в межах якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру, діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону № 767-VII від 23.02.2014 року.

У вказаній редакції кримінального процесуального законодавства, положеннями ч.1 ст.303 КПК України, не передбачалось можливості оскарження повідомлення про підозру.

А тому, у даному випадку підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 304 КПК України, згідно яких слідчий суддя має відмовити у відкритті провадження, у разі, якщо скарга подана на рішення слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

За таких обставин приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження за даною скаргою.

Керуючись ст.ст. 5, 26, 303, 304 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, слідчий суддя,

у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру від 29 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0007357 від 12.06.2016 за ч.2 ст.286 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1