Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 квітня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0000238 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та ОСОБА_9 за ч.2 ст.342 КК України,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дубно Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працевлаштованого, з загальною середньою освітою, раніше неодноразово судимого востаннє 23.10.2017 року Дубенським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання 3 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України із випробуванням іспитовим терміном 2 роки, визнано винуватим та засуджений:

- за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено шляхом часткового складання покарань з попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.10.2017, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

Початком строку відбування покарання вирішено вважати з дати затримання - 05.03.2018 року.

Також, вказаним вироком задоволено частково цивільний позов ОСОБА_8 . Стягнуто з ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 25.11.2016) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 23.11.2002, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 2804 (дві тисячі вісімсот чотири) грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. В іншій частині в задоволенні цивільного позову - відмовлено.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, судом вирішено долю речових доказів у провадженні.

Водночас, вказаним вироком також засуджено ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, стосовно якого вимоги в апеляційній скарзі не заявлялись, вирок у вказаній частині ніким не оскаржується.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що 05.03.2018 близько 17 год. 30 хв. поблизу магазину «Водограй» на вул. Мирогощанській м.Дубно Рівненської області, він з гр. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинили опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, а також ОСОБА_6 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків за таких обставин:

05.03.2018 до чергової частини Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення про бійку близько 17.00 год. поблизу «Хлібзаводу» в м.Дубно Рівненської області за ймовірної участі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Для з`ясування обставин вищевказаної події, за місцезнаходженням ОСОБА_9 та ОСОБА_6 поблизу магазину «Водограй» на вул.Мирогощанській м.Дубно Рівненської області, здійснено виїзд СРПП1 Дубенського ВП ГУ НП в Рівненській області, сформовану відповідно до книги нарядів Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області №304 від 01.01.2018 та затверджену начальником ВП ГУ НП, в складі: лейтенанта поліції ОСОБА_8 , який призначений на посаду 15.12.2017 наказом ГУ НП № 227 о/с від 15.12.2017, та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , яка призначена на посаду 29.04.2016 наказом ГУ НП № 80 о/с від 29.04.2016.

Перебуваючи під час виконання службових обов`язків, працівники поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_10 05.03.2018 близько 17 год. 30 хв. прибули на місце події до магазину «Водограй» по вул.Мирогощанська в м.Дубно Рівненської області. Там, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушували громадський порядок: голосно кричали, висловлювався в адресу працівників поліції нецензурною лайкою, поводили себе агресивно. На законну вимогу працівників поліції припинити порушувати громадський порядок та висловлюватися в адресу працівників поліції нецензурною лайкою, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 продовжували поводити себе агресивно, почали чинити фізичний опір: ОСОБА_6 ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 ОСОБА_10 , який виразився в умисних діях, направлених на перешкоджання працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки, а саме: завданні ударів працівникам поліції, а ОСОБА_9 також шарпав ОСОБА_10 за формений одяг.

Крім цього, 05.03.2018 близько 17 год. 30 хв. поблизу магазину «Водограй» по вул.Мирогощанській м. Дубно Рівненської області ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час розмови наніс інспектору СРПП №3 ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником поліції службових обов`язків, а саме: один удар кулаком правої руки в обличчя у ділянку правого ока ОСОБА_8 та один удар правою ногою в нижню третину правої ноги ОСОБА_8 . Надалі продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 повалив ОСОБА_8 на землю та продовжив наносити удари руками та ногами по всьому тілу ОСОБА_8 .

В наслідок нанесення ОСОБА_6 ударів ОСОБА_8 , останньому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна правого колінного суглобу, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, набряк вилиці справа, садно нижньої повіки правого ока, перелом дистального мета епіфізу правої великогомілкової кістки («задньої» кісточки) без зміщення, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 42, ч. 1-3 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 36 Кримінального кодексу України, працівники поліції застосували до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 фізичний вплив і подолали опір останніх, надягнувши кайданки.

Дії ОСОБА_6 щодо вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків кваліфіковано судом за ч.2 ст.342 КК України, а щодо умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесного ушкодження, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, кваліфіковано судом за ч.2 ст.345 КК України.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого, стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_6 громадського порядку та щодо його нецензурної лайки у громадських місцях. Вказує, що вирок побудований на недопустимих доказах., а саме вважає недопустимими наступні докази: протокол огляду місця події від 06.03.2018 року (а.с.18), протокол проведення слідчого експерименту за 06.03.2018 року (а.с.34), додаток до протоколу огляду місця події від 06.03.2018 року (а.с.19), протокол огляду речей від 06.03.2018 року (а.с.20), протокол огляду місця події від 06.03.2018 року (а.с.22), фототаблицю до протоколу від 06.03.2018 року (а.с.23-27), протокол допиту потерпілого від 06.03.2018 року (а.с.31-33), протокол проведення слідчого експерименту складений 06.03.2018 року (а.с.34), додаток до протоколу слідчого експерименту із ОСОБА_10 (DVD-R диск із відеозаписом експерименту) (а.с.36), протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 складений 06.03.2018 року (а.с.40), протокол проведення слідчого експерименту від 23.03.2018 року із потерпілим ОСОБА_8 (а.с.41), висновок експерта №560 від 14.03.2018 року (а.с.60), висновок експерта № 61 (а.с.63), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2018 року (а.с.84), протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.03.2018 року (а.с.85), додаток до протоколу затримання ОСОБА_6 від 05.03.2018 року (CD-R диск із відеозаписом обшуку ОСОБА_6 ) (а.с.88), протокол проведення слідчого експерименту із ОСОБА_6 від 22.03.2018 року (а.с.97), додаток до протоколу слідчого експерименту від 23.03.2018 року (CD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту із ОСОБА_6 ) (а.с.99).

Крім того зазначає, що докази притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП в матеріалах провадження відсутні.

Просить оскаржуваний вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_6 скасувати, ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні інкримінованих йому за ч.2 ст.342 КК України і ч.2 ст.345 КК України кримінальних правопорушень, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Також просить відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які під час апеляційного розгляду підтримали викладені у апеляційній скарзі захисника вимоги, думку прокурора який заперечив щодо вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити вирок суду в силі як обґрунтований і законний, позицію потерпілого який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначених вимог суд першої інстанції дотримався належним чином.
Висновок суду про доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 в ході судового розгляду справи у суді першої інстанції свою вину визнав частково, а саме, що чинив опір працівникам поліції, бо не хотів їхати у відділок саме того вечора, а не визнавав нанесення ударів ОСОБА_8 , а на стадії апеляційному розгляду заявив що ні в чому не винен (хоча на стадії досудового слідства вину визнавав повністю), однак в своїх показаннях не заперечував, що подія була 05.03.2018 року. Вони з ОСОБА_9 йшли додому з Третьої школи й по дорозі зустріли хлопця, в якого була якась штовханина з ОСОБА_9 . Потім подзвонили працівники поліції та сказали, що хочуть зустрітися біля «Водограю». Він у той день ходив відмічатися, бо перебуває на іспитовому строці. Він перший прийшов, а ОСОБА_12 затримався. Зрозумів, що це працівники поліції по машині була поліцейська, марку не пам`ятає. Спитали: «Де Рошташ?», на що відповів: «Он іде». Вони сказали сідати в машину, а він не хотів, нормально сказав: «Сьогодні випив і не хочу їхати в поліцію, бо в мене один вихідний». Вони захотіли силою їх забрати. Там був один хлопець і дівчата, одна у формі. Хлопець вийшов з машини. Він від нього відштовхнувся чи він штовхнув, і ОСОБА_6 впав. Коли встав, ОСОБА_12 вже був на землі, а над ним дівчата зібралися. Він їх відштовхнув і сказав тікати. Але ОСОБА_13 не реагував, бо був без свідомості. Тут хлопець ззаду «підлетів» і почалась шарпанина. Він ОСОБА_14 точно не бив ні по лиці, ні по ногах. І поліцейський його не бив. Вони тільки шарпалися. Він хотів ОСОБА_6 заламати, одіти на нього наручники. Вони впали. А потім відчув як хтось ззаду вже одягнув наручники. Його посадили в машину й повезли в поліцію.
Невизнання вини обвинуваченим щодо епізоду з нанесенням ним ударів ОСОБА_8 колегія суддів розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення.
Показання обвинуваченого щодо непричетності до вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, а також щодо умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесного ушкодження, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , та потерпілої ОСОБА_10 , які попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Їх показання щодо обставин заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу ОСОБА_8 , а також щодо вчинення ним опору, є послідовними й логічними.
Так, з показань свідка-очевидця ОСОБА_15 , які вона дала у суді першої інстанції вбачається, що вона бачила як ОСОБА_6 наніс удар в обличчя ОСОБА_8 , після чого обоє впали на землю і ОСОБА_6 продовжував бити поліцейського. В цей час вона побігла до службового автомобіля, бо знала, що там друга пара кайданок, після чого її увага перемикнулась на ОСОБА_9 .
Потерпіла ОСОБА_10 дала пояснення в судовому засіданні, зокрема, що після падіння ОСОБА_8 , вона з ОСОБА_15 відтягнули ОСОБА_9 від нього. Тобто, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 зостались лише вдвох. І тільки вони могли наносити удари один одному.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він упав вдруге після удару, який наніс йому в нижню частину правої ноги ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_16 у суді першої інстанції пояснив, що проходячи на «Базарчику» бачив, що там стояло багато людей і поліцейські машини. Вказав, що це було десь 18:20 год., але дату не запам`ятав. Вони проходили біля «Сурмич», а біля «Водограю» було поліцейське авто «Пріус».
Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснив, що був понятим і пам`ятає як в процесі огляду знайшли 2 погони: лейтенанта й старшого лейтенанта. Спочатку відбувся огляд місця події, а тоді дали підписати папери на місці. Працівники поліції потім не допитували. Пору часу не пам`ятає. Огляд був як повертати на с.Рачин, закінчувався дім з лівої сторони. З ним був ще інший понятий.
Свідок ОСОБА_18 у суді першої інстанції пояснив, що вони з ОСОБА_23 були біля синагоги й їх зустріла патрульна поліція, яка шукала понятих. Їх повезли на ОСОБА_24 і біля магазину, що на повороті на с. Рачин знайшли і фотографували 2 поліцейських погони: старшого лейтенанта й лейтенанта, шапку спортивну і пам`ятає, що біля дороги експерт вибирав якусь буру речовину: чи то кров, чи що не знає. Все знімалося на відеокамеру. В день слідчої дії спиртні напої не вживав.
Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснила, що працює в травматологічному відділенні медсестрою. В березні-квітні 2018 року вона виконувала маніпуляції на вимогу лікаря. Вона розписувалася в документах. Був ОСОБА_13 й ще хтось. Вона була свідком того, що ОСОБА_13 дійсно лежав у гіпсі з переломом ноги. Не знає, що таке слідчий експеримент. Була на посту як прийшов хтось з правоохоронців. Підписувала документи, але подій не пам`ятає. Це було в травматологічному відділенні під час робочого дня, бо на вихідні вона не працює. В палаті точно не була. Не пам`ятає хто був присутній. Хворий ОСОБА_13 нічого не показував. Не бачила, щоб щось фотографували. Пусті бланки вона підписувати не могла. Діма її одноліток, який працює десь у поліції в м. Дубно.
Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що 23.03.2018 лежав у лікарні у відділенні травматології і у хворого сусіда ОСОБА_25 була поламана нога. Розповідав йому, що була бійка і йому зламали ногу. Підписував протокол, бо тоді приїжджав слідчий. Фотографування не проводилося. Був потерпілий і слідчий. Підписував протокол у палаті лікарні. Відео не знімалося. З ОСОБА_25 вони познайомилися в лікарняній палаті. Потерпілий дійсно розказував, що його вдарили. Жінки під час підписання протоколу поруч не було. Інший свідок медсестра ОСОБА_26 в палаті не була і цього всього не бачила.
Свідок ОСОБА_21 в суді першої інстанції пояснила, що з ОСОБА_22 їх взяли понятими. Там був той, хто проводив відтворення і обвинувачений (вказує на ОСОБА_6 ). Після відтворення підписувала протокол. Було кілька працівників поліції, претензій ні в кого не було.
Свідок ОСОБА_22 в суді першої інстанції пояснила, що була понятою. Вони поїхали на місце злочину, де підозрюваний продемонстрував як побив поліцейського. Слідчий встановлював її вік за паспортом. Протокол підписувала, але недоліки щодо дати народження не помітила. Вона й ОСОБА_27 були понятими. Зауважень ні в кого не було.
Крім того, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , та потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_8 узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.
Так, згідно висновку експерта № 61 (а.с.63-64 т.2), у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: а) садно правого колінного суглобу, відноситься до легких тілесних ушкоджень; б) ЗЧМТ, струс головного мозку, набряк вилиці справа, садно нижньої повіки правого ока, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; в) перелом дистального мета епіфізу правої великогомілкової кістки («задньої» кісточки) без зміщення - відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. Ушкодження в п.«а» могло утворитись і від падіння, а ушкодження в п.«б» і «в» не характерні для падіння. Загалом, локалізація та механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 може відповідати механізмові, на який він вказував під час допиту.
Вказаний висновок є обґрунтованим і мотивованим, а тому колегія суддів погоджується із з`ясованою судом першої інстанції обставиною, що перелом у потерпілого ОСОБА_8 саме в нижній частині правої ноги, і це тілесне ушкодження не характерне для падіння, відповідає строку 05.03.2018. Згідно до даних із книги нарядів ОСОБА_8 заступив у добовий наряд о 09.00 год. 05.03.2018, але здав зброю достроково о 19.00 год., після чого був госпіталізований. Правильними є й висновки місцевого суду, що вказане ушкодження отримане в бійці, де було всього двоє учасників: потерпілий і другий саме обвинувачений ОСОБА_6 .
Висновок експерта є одним із засобів доказування, що сприяє повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин кримінального правопорушення, постановленню та ухваленню законних і обґрунтованих судових рішень. Тому, якщо при проведенні експертизи будуть виявлені нові відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. (ч.3 ст.102 КПК України)
Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_28 підтвердив висновки судово-медичної експертизи викладені ним у висновку № 61 від 14.03.2018 року.
Наведене вище узгоджується із даними, здобутими під час слідчих експериментів з ОСОБА_6 (а.с.97, 98 т.2) і ОСОБА_29 (а.с.131, 132 т.2)
Так, ОСОБА_6 під час слідчого експерименту з ним, проведеному за участі захисника і двох понятих, зафіксованому на відеозапис, де в статусі підозрюваного показав на місце події і розповів, що подзвонили саме працівники поліції і вони з ОСОБА_9 підійшли до «Водограю». Сам не хотів сідати до поліцейських в автомобіль, почав опиратись, шарпатись, пам`ятає, що вдарив поліцейського в ногу і той впав, а потім вже інші допомогли «заламати» його самого. На статистові показав як розміщувались навпроти один одного, руками тримав за праве і ліве плече поліцейського, а потім своєю правою ногою наніс «підсікаючий» удар по нижній частині правої ноги поліцейського, після чого той впав. Що ОСОБА_9 робив не знає, бачив лише як той валявся на землі.
Також факт нанесення ОСОБА_6 удару ногою по нозі поліцейського підтверджується даними, здобутими під час слідчого експерименту з ОСОБА_9 , який також проводився в присутності захисника і двох понятих. Показання обвинуваченого ОСОБА_9 , що він не пам`ятає чи бачив як наносив удар ОСОБА_6 ногою поліцейському в судовому засіданні оцінює критично, як намагання допомогти товаришу пом`якшити відповідальність.
З протоколу огляду місця події проведеному з 07.59 до 08.09 год. 06.03.2018 з додатком диском із відеозаписом, вбачається, що на вул. Мирогощанській у м.Дубно поблизу магазину «Водограй» вилучено слід бурого кольору, погони старшого лейтенанта, а також шапку сірого кольору (а.с. 18-19 т.2).
Протоколом огляду речей, проведено між 11.30-12.17 06.03.2018 з додатком фототаблицею, зафіксовано огляд форменого одягу поліцейського: шапки з трикотажного полотна і кокардою сріблястого кольору з тризубом, штанів і куртки, на яких нашарування бруду (піску, землі), при цьому на лівому рукаві куртки шеврон «поліція» і погон, який відповідає спеціальному званню «лейтенант поліції», на правому рукаві шеврон і погон відсутні (а.с. 22-27 т.2).
Протоколом проведення слідчого експерименту між 08.11-08.27 год. 06.03.2018 з додатком відеозаписом, за участю потерпілої ОСОБА_10 , зафіксовано, як на вул. Мирогащанській в м.Дубно остання розповіла і показала про обставини спричинення тілесних ушкоджень їй та інспектору Гаврилюку (а.с. 34-36, т.2).
Відповідно до витягу з наказу №80 о/с від 29.04.2016 по особовому складу - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, а також копія посвідчення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 РВП №000569,(а.с. 44-45 т.2).
Згідно з витягом з наказу №277 о/с від 15.12.2017 по особовому складу - лейтенанта поліції ОСОБА_8 призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції №3 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, а також копія посвідчення лейтенанта поліції ОСОБА_8 РВП №003279 (а.с. 46-47 т.2).
Згідно записів у Книзі нарядів №304 т-1 від 01.01.2018: розстановка нарядів на 05.03.2018 - о 09.00 год. заступили в наряд ГРПП-2 ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_10 здала зброю о 23.00 год., а ОСОБА_8 значно раніше о 19.00 год. (а.с. 48 т.2). З функціональними обов`язками інспектора ГРПП сектору реагування патрульної поліції Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, затвердженими 04.12.2017, ознайомлені під підпис і ОСОБА_10 , і ОСОБА_8 (а.с. 49-50 т.2).
З висновку експерта №54, вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження, які виникли не менш ніж від 5 травматичних впливів (а.с. 54-55 т.2).
Згідно висновку експерта №60 тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 не виявлено (а.с. 60-61, т.2).
Згідно висновку експерта №61 у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження, в тому числі середнього ступеня тяжкості.
З постанови про прилучення речових доказів до кримінального провадження від 06.03.2018 року два пагони, вилучені під час огляду від 06.03.2018 року та складний ніж, який видала ОСОБА_30 визнано й прилучено до кримінального провадження, як речовий доказ. (а.с. 51, 52, т.2).
Також колегія суддів враховує як докази винуватості ОСОБА_6 у вчинених злочинах, досліджені судом першої інстанції, й об`єктивно оцінені процесуальні документи (а.с. 1-5, 53, 56, 59, 62, 91-92, 107-109, 122-123, 145-146 т.2).
Дії ОСОБА_6 щодо вчинення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, а також щодо умисного заподіяння ним працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесного ушкодження, у зв`язку із виконанням таким своїх службових обов`язків, ретельно досліджені місцевим судом.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч.2 ст.342 КК України та ч.2 ст.345 КК України.
Щодо тверджень захисника обвинуваченого стосовно того, що вирок місцевого суду побудований на недопустимих доказах, через порушення вимог КПК України, то такі доводи свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли. Зокрема, такі ж вимоги адвокат ОСОБА_7 заявляв і у суді першої інстанції, й наведеному судом була дана детальна та об`єктива оцінка. Зокрема, місцевим судом допитано судово-медичного експерта ОСОБА_28 , допитано усіх понятих як свідків, які підтвердили факти зафіксовані в протоколах процесуальних дій, у яких вони приймали участь. Порушень вимог кримінального-процесуального законодавства у доказах, на яких побудовано обвинувачення, й які суд першої інстанції визнав належними, дослідив та дав їм оцінку не виявлено.

Також КПК України не містить вимоги долучати додатками копії документів, що підтверджують особи понятих. Відеозаписи завжди долучаються пізніше, оскільки очевидно, що на місці події це зробити фізично складно, лише якщо із собою возити відповідну техніку. Відповідно до ч.2 ст. 106 КПК України до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів, а відповідно до ч.3 ст. 107 КПК України у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії.

Як з`ясовано судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду - всі додатки з відеозаписами належним чином упаковані і зберігаються у матеріалах кримінального провадження разом з відповідними протоколами, підстав визнавати їх недопустимими немає.

Крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_6 було забезпечено право на захист, оскільки інтереси ОСОБА_6 захищав адвокат ОСОБА_31 . Твердження адвоката ОСОБА_7 про відсутність захисника спростовується протоколами слідчих (розшукових) дій та додатками відеозаписами до них та іншими матеріалами кримінального провадження. Під час слідчого експерименту з ОСОБА_6 на питання адвоката ОСОБА_32 підозрюваний відповів, що фізичний тиск і ніякий примус на нього не чинився, на експеримент погодився добровільно. І саме це твердження доводить суду наявність єдиної пом`якшуючої обставини активне сприяння розкриттю злочину. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, на яку посилається захисник, звертаючи увагу що огляд на стан сп`яніння проведено більш, ніж через дві години після події, - стосується порядку направлення на огляд водіїв транспортних засобів. Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Вищезазначена Інструкція до даного кримінального провадження не застосовується і не є частиною кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особи винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з наступними змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які згідно зі ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості; дані про особу винного (а.с. 71 т.2), який у віці 18 років має три непогашені судимості, при чому востаннє засуджений 23.10.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі і звільнений з іспитовим строком 2 роки (а.с. 74-78, 80-81 т.2), відбував реальну міру покарання, звільнений з Дубенської виховної колонії Рівненської області 28.02.2017 (а.с.79 т.2), згідно характеристики за місцем проживання скарг від сусідів не надходило (а.с.72, т.2), проживає з дядьком (а.с.73 т.2), на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога в КЗ «РОЦПЗН» не перебуває (а.с.82, т.2). Згідно висновку Дубенського МРВ з питань пробації відносно ОСОБА_6 , такий має високий ризик небезпеки для суспільства та повторного вчинення кримінального правопорушення. Вважають виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк неможливим (а.с. 95-98, т.1).
Також, суд врахував обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 - активне сприяння розкриттю злочину відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, а обставиною, що обтяжує йому покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння згідно п. 13 ч.1 ст.67 КК України (а.с.84, т.2).
Вирішуючи питання щодо покарання, суд першої інстанції врахував характеризуючі особу ОСОБА_6 дані у їх сукупності, а також наявні обставини, що пом`якшують йому покарання, також обставину, що покарання обтяжує, - й призначив ОСОБА_33 покарання в межах санкцій інкримінованих статей: за ч.2 ст.342 КК України позбавлення волі строком 1 рік, за ч.2 ст.345 КК України позбавлення волі строком 3 роки. Також, відповідно до вимог закону, спершу застосував положення ч.1 ст.70 КК України, й призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а потім, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, призначив остаточне покарання шляхом часткового складання покарань з попереднім вироком.
Також колегія суддів дає оцінку тому, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово засудженим, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий насильницький злочин, де заподіяна шкода здоров`ю потерпілого поліцейського, при цьому злочин вчинив через чотири місяці після того, як суд надав ОСОБА_6 шанс виправитися, яким він знехтував. Вказане свідчить про високу небезпечність ОСОБА_6 для суспільства і окремих людей, а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Призначене покарання на думку колегії суддів є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Таким чином, визнаючи ОСОБА_11 винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи та регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.
Що стосується вирішення судом заявленого потерпілим ОСОБА_8 позову до ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної шкоди, понесених витрат за лікування та моральної шкоди, заподіяної протиправними діями ОСОБА_6 , - який обвинувачений ОСОБА_6 не визнав в повному обсязі, оскільки заперечував заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, та який судом першої інстанції задоволено частково, то колегією суддів з`ясовано наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Колегія суддів погоджується з думкою місцевого суду що понесені й підтверджені витрати за лікування ОСОБА_8 (а.с. 74-78 т.1), в частині стягнення матеріальних збитків підлягають до повного задоволення, відповідно й цивільний позов у цій частині.
Також є правильними висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, враховуючи завдані моральні збитки на відшкодування понесених фізичних і душевних страждань ОСОБА_8 , а також тривалість лікування і час на відновлення. На думку колегії суддів висновки місцевого суду щодо справедливого розміру стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 15 000 грн. на користь ОСОБА_8 є правильними.
Таким чином, висновки місцевого суду щодо часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2804 гривні та моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень, та відмови у задоволенні іншої частини цивільного позову, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Колегія суддів з наведеними висновками суду погоджується.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а зазначене у ній не є підставами в порядку ст.409 КПК України, для скасування вироку, а тому не підлягає задоволенню. Вирок суду необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3