ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/609/19 Справа № 189/466/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000194,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району, Дніпропетровської області, громадянини України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який місця реєстрації не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 12.03.2015 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року іспитовий строк скасовано та направлено до місць позбавлення волі. 14.10.2017 року звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 06.10.2017 року. Невідбутий строк покарання - 1 рік 4 місяці 23 дні,
визнано винуватим за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення воліна строк 4 роки.

На підставі ст.71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , до до набрання вироком чинності, - ухвалено залишити без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати, пов`язані з залученням експертів в розмірі: 300,00 гривень та 572,00 гривні.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він близько 23:00 години 09.02.2018 року, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_1 , що розташований по вул. Центральна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, та належить ОСОБА_8 , за допомогою сокири, яку знайшов на ділянці місцевості поруч з вказаним приміщенням, пошкодив шиферне перекриття даху, проник до приміщення гаражу, де пошкодивши сокритою лобове скло автомобіля марки «ВАЗ-21011» р/н НОМЕР_2 , здійснив крадіжку автомагнітоли марки «Sony» моделі СDX-F5000c, та акустичної системи марки «Sony» моделі XS-GTF1026 100W 10см. Після цього обвинувачений з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1223,28 грн.

Близько 17:00 годин 08.04.2018 року, ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прибув за місцем мешкання своєї двоюрідної сестри ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . З дозволу власника маючи доступ до території домоволодіння, через незачинену на замок хвіртку зайшов на територію подвір`я, постукав у вхідні двері будинку, але йому ніхто не відчинив. Далі ОСОБА_7 проник до будинку та викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy J 3», який знаходився на стільці біля вхідних дверей вищевказаного будинку, належний ОСОБА_10 , та з місця злочину зник, чим спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на суму 2 631,53 грн.

Докази обставин вчинення злочинів, в суді першої інстанції не досліджувались в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі:

- обвинувачений просить вирок змінити, в частині призначення покарання, через його суворість.

Вважає, що суд, призначаючи йому покарання, належним чином не врахував, що він повністю визнав свою вину та розкався, шкоду, завдану злочином відшкодував, та позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченої, колегія суддів виходить із наступного.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував особу обвинуваченого, те, що вину в скоєнні кримінального правопорушення він визнав повністю, щиро розкаявся, матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_8 відшкодував в повному обсязі, потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки не відшкодував, однак вона претензій не має. На обліку у лікаря психіатра, як зазначив суд ОСОБА_7 не перебуває, однак за місцем мешкання характеризується негативно, злочин вчинив в період не відбутої частини покарання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходиться на обліку у лікаря нарколога, раніше неодноразово судимий.
Дані, що наводяться в апеляційній скарзі, були районним судом в повній мірі враховані при призначенні покарання.
Тому районний суд призначив, йому покарання з застосуванням ст. 71 КК України, у вигляді 4 років 1 місяця, позбавлення волі, яке на думку колегії суддів є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєнню ним нових злочинів.
Свій висновок колегія суддів обгрунтовує правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Суттєвих порушень вимог матеріального чи процесуального Закону під час судового розгляду, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого,- немає.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: