Ухвала
Іменем України
05 березня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-1035 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Суть питання та встановлені судом обставини
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на постановлені відносно ОСОБА_5 судові рішення, в якій просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Захисник у касаційній скарзі, обґрунтовуючи незаконність постановлених у справі судових рішень, переважно наводить доводи, які стосуються неповноти досудового розслідування і судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також оцінки місцевим судом доказів, з якою не погоджується, висловлює свою версію події та дає власну оцінку наведеним у вироку доказам, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. При цьому, посилаючись на неправильну кваліфікацію судами дій засудженого, захисник не вказує, у чому конкретно виражається неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3