№ 243/5399/17
Провадження № 1-кп/243/145/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
перекладачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 17 кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бука Ташкентської області Узбекистану, турка-місхитинця, громадянина України, з початковою освітою, не працюючого, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2017 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Після чого в той же день, приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації свого злочинного наміру, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, відкрито, керуючись корисливим мотивом і метою, через дерев`яну калітку, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , де в подальшому під приводом відвідувача постукав у двері житлового будинку. Після того, як двері відчинила ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , проникнувши до будинку, що єжитлом, діючи умисно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , а саме спричинивши останній синець та садно лівої підглазничної області, садно правої підглазничної області, що є легкими тілесними ушкодженнями, незаконно заволодів чужим майном, що належить ОСОБА_11 , яке вона зберігала при собі у нижній білизні, а саме: грошові кошти у сумі 4000 грн. 00 коп.,

після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.3 ст. 186 КК України не визнав повністю, зазначивши, що 02.04.2017 року він цілий день був вдома та нікуди не виходив. Пояснив, що на весні 2017 року він разом із братом впродовж місяця працювали у циганки ОСОБА_12 , а саме клали у дворі плитку. Також пояснив, що у дворі циганки ОСОБА_12 , також працювали ще двоє троє циган, однак він з ними не спілкувався. Вказав, що квітні 2017 року вже не працювали з братом у циганки. Пояснив, що ні з ким із сусідів циганки не спілкувався, а з потерпілою взагалі не був знайомий. Вказав, що 04.04.2017 року він приїхав до свого брата ОСОБА_6 в наркологічний диспансер близько 16 години 00 хвилин, привіз йому поїсти, пробув біля 30 хвилин та відразу поїхав додому разом із братом. Пояснив, що коли 04 квітня 2017 року повернувся додому разом із братом то побачив співробітників поліції, які запросили поїхати до міського відділу його та ОСОБА_13 . Вони погодились та поїхали до міськвідділу, де брата відпустили, а його затримали, майор ОСОБА_14 та капітан на ім`я ОСОБА_15 били його та вибивали пояснення, після чого він під насильством все одно написав, що відношення вчиненого кримінального правопорушення не має. 06.04.2017 року йому обрали запобіжний захід, а 07.04.2017 року відвезли до м. Бахмута. Зазначив, що коли його хотіли помістити до Бахмутського слідчого ізолятора, то при огляді лікарем були виявлені тілесні ушкодження та ці обставини записувалися до його медичних документів. З приводу тілесних ушкоджень його ніхто з співробітників прокуратури не допитував. Пояснив, що 09.04.2017 року коли відбувалося впізнання за участю потерпілої то вона вказала на №3 під яким був якийсь циган, хоча він був під другим номером. Під час впізнанні присутній був адвокат ОСОБА_16 , а слідчу дію проводив слідчий, прізвища не пам`ятає. Під час прослуховування записів НСРД свого голосу не почув.
Згідно ч.1,2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так органом досудового слідства в основу обвинувачення ОСОБА_6 покладено в якості доказів показання потерпілої, свідків та письмові матеріали щодо проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні від 22.08.2017 року в якому вона була присутня та допитана, пояснила, що 02 квітня 2017 року о 19 годині 20 хвилин до неї до хвіртки двору прийшов працівник сусідки - циганки ОСОБА_17 , яка проживає також по провулку Малояровому, на ім`я ОСОБА_15 , невеликого зросту і попросив дати йому 150 гривень, на що вона відповіла що в неї немає грошей, тоді він попросив 30 гривен на що вона також відповіла, що в неї нема, після чого він пішов, але через деякий час знову повернувся із своєю хазяйкою ОСОБА_17 та просив щоб вона з ним пішла подивитись як він зробив ремонт, на що вона відповіла, що нікуди не піде. Вона повернулась додому та через деякий час в 19-20 годин почала гавкати її собака, вона пішла подивитись в чому причина, відчинила двері та побачила незнайомого чоловіка маленького зросту, худощавий та чорнявий в капюшоні, обличчя не запам`ятала, який штовхнув її у коридор будинку та схватив за руку, почав душити і бити по голові, пояснила що вдарив її раза два - три зверху вниз, після чого забрав в неї гроші в сумі 4000 грн. купюрами по 200 грн. по 100 грн. по 10 грн. по 20 грн. які були згорнуті та зав`язані у платочек та втік з будинку, ще раз вдаривши її. Після чого вона побігла до сусідів щоб вони викликали поліцію. Пояснила, що після цих подій вона не бачила більше особу яка побила її та викрала гроші. Вказала, що ОСОБА_6 вона взагалі не бачила ніколи і це не він скоїв відносно неї вказане кримінальне правопорушення, а коли у Слов`янському ВП проводився за її участі впізнання за фотознимками, то вона вказала на ОСОБА_6 помилково, а по суті не дуже то і впізнала за фізичними ознаками в ньому особу, яка здійснила на неї напад. Наполягала, що обвинувачений ОСОБА_6 не винен у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, обвинувачений не є тією особою, яка забрала у неї гроші, просила суд ОСОБА_6 відпустити.

В подальшому потерпіла надала до суду заяву в якій просила вказане кримінальне провадження розглянути за її відсутністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том3 а.к.п. 95).

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що на початку квітня 2017 року він сидів вдома у товариша ОСОБА_19 по АДРЕСА_4 , з 8 години ранку до пізнього вечора де вживав спиртні напої. Ввечері цього ж дня близько 19-00 20-00 годин до них забігла сусідка ОСОБА_20 та почала скаржитись що її ображають цигані у зв`язку з чим просила викликали поліцію. Пояснив, що на наступний день вранці їх із ОСОБА_19 забрали в відділку поліції, там вони давали свідчення, а від працівників поліції їм стало відомо, що у ОСОБА_21 викрали пенсію та побили. Вказав, що не виходив із двору ввечері 02 квітня 2017 року та нічого і нікого не бачив. Також зазначив, що вже після цих подій ОСОБА_10 розповідала йому що якийсь невідомий чоловік в неї викрав гроші та побив її.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 взагалі не знає та нічого спільного з ним не має. Крім того пояснив, що вранці о 10-11 годині в середині серпня 2017 року (хоча допускає що плутає) до нього додому прийшов ОСОБА_23 та покликав на слідчу дію. Він прийшов до міського відділу та приймав участь у впізнанні. Їх було чотири чоловіка, ОСОБА_6 також був у кімнаті де проводилось упізнання. Бабуся яка їх впізнавала, нервувала в процесі слідчої дії та показала на нього особисто, хоча він її бачив в перше в житті та ніяких злочинів відносно неї не вчиняв. З ним ніяких слідчих дій з цього приводу працівники поліції не проводили.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_24 , крім того вказав, що в квітні 2017 року до нього ввечері пришла ОСОБА_10 десь о 20-30 годині, та пояснила, що хтось до неї прийшов, вона відкрила двері, її вдарили та пограбували. Вказав, що ОСОБА_10 попросила викликати поліцію і повідомити що її пограбували. Зазначив, що крім нього в його будинку були також ОСОБА_18 та ОСОБА_25 та вживали спиртні напої.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що в квітні 2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_10 прийшла до неї та попросила викликати поліцію, також вказала, що рука в неї була поранена. ОСОБА_10 їй розповіла, що вечорі до неї прийшов чоловік циганської національності в капюшоні, штовхнув її та забрав гроші.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що в рамках даного кримінального провадження ним лише проводились слідчі дії під час досудового розслідування, а саме він проводив дії по встановленню свідків кримінального правопорушення та їх доставці до Слов`янського ВП для дачі пояснень. Також пояснив, що ним було складено рапорт по кримінальному провадженню згідно якого він вказав, що на запит слідчого було отримано відомості за номером телефону ОСОБА_28 . Вказав, що вже під час судового розгляду кримінального провадження спілкувався з ОСОБА_10 та доставляв потерпілу до прокуратури для надання уточнюючих пояснень, оскільки її пояснення на суді відрізнялися від тих що вона давала на досудовому слідстві.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснила, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 перебувало у неї в провадженні. Пояснила, що захисника ОСОБА_16 та самого обвинуваченого ОСОБА_6 вона 13.06.2017 року о 08.20 в кімнаті № 16 Слов`янського ІТТ № 7 знайомила з матеріалами кримінального провадження. Допит свідка ОСОБА_30 вона проводила у відповідності до вимог чинного законодавства із встановленням особистості самого свідка, але на підставі, яких документів вона встановила особу свідка не пам`ятає, та документи не були вказані в протоколі слідчої дії. Замість неї свідка ОСОБА_30 ніхто допитувати не міг.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_32 та його брата ОСОБА_33 знає близько 45-ти років. Пояснила, що весною 2017 року найняла їх робити ремонт, а саме вони клали їй тротуарну плитку. Пояснила, що коли ОСОБА_6 працював в неї то ні з ким із сусідів не спілкувався, а просто приходив, виконував роботу та уходив. З ОСОБА_10 ОСОБА_6 ніколи не спілкувався та не був знайомий. Крім того пояснила, що 4 квітня 2017 року ввечері до неї приїхали співробітники поліції, забрали її до міського відділу, де били, знущалися, надівали пакети на голову та вимагали від неї, щоб вона підтвердила, що ОСОБА_6 обікрав ОСОБА_10 , однак вона нічого не підписувала. На наступний день її відпустили. Також пояснила, що їй відомо, те що приблизно другого чи третього квітня 2017 року відносно ОСОБА_34 скоїли злочин. Зазначила, що саме в ці дні приблизно о 10-11 годині дня ОСОБА_6 приходив до неї за своїми речами, оскільки його брат якому вона дзвонила з приводу цих речей і просила за ними прийти, знаходився в лікарні. На наступний день ОСОБА_35 їй розповідала що до неї постукали, вона відчинила двері, невідомий чоловік її вдарив та забрав гроші. Мічуріна казала цей чоловік був який брудний, схожий на бомжа та що бачила його вперше в житті.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснив, що з потерпілою ОСОБА_10 не знайомий. Вказав що працював у ОСОБА_37 в якості різноробочого. Останній раз він працював у ОСОБА_31 у квітні 2017 року, також в той період часу у ОСОБА_37 працювали ОСОБА_38 та його брат ОСОБА_39 . Йому не відомо хто проживає поряд з

ОСОБА_40 по сусідству Йому тількі зі слів ОСОБА_31 відомо, що пограбували сусідку, вкрали грощі у бабці. Про те що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення йому не відомо.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_6 він познайомився в камері ТУ №7 в м. Слов`янська коли ОСОБА_6 туди помістили. Всього у камері було 4 особи. Пояснив, що ОСОБА_6 розповів йому, що разом із своїм другом з яким працював у циган пограбував бабусю, яка проживала по сусідству з циганами. Вказує, що ОСОБА_6 йому пояснив, що пограбування відбулось прямо перед будинком бабусі, а саме біля її хвіртки, коли бабуся лише встигла в неї зайти, він на неї напав та витягнув з її бюстгалтеру гроші. ОСОБА_28 йому пояснював, що спочатку поліз по кушенях бабусі, однак там були дрібні гроші. Потім він побачив що в районі грудей щось є, поліз до бюстгалтеру рукой та виявив там 4000 грн. Пояснив, що ОСОБА_6 , йому казав, що він ніби то визнав свою провину, однак потім він вирішив відмовитись від своїх зізнань, щоб затягнути процес, з огляду на те що діяв закон ОСОБА_42 . Також пояснив, що ОСОБА_6 не казав, що на нього здійснювався тиск з боку правоохороних органів. Пояснив, що сам ОСОБА_6 середнього росту однак основних прикмет він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її рідним братом, крім того вказала, що 2 квітня 2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_28 прийшов до неї додому по АДРЕСА_5 . В цей момент вона готувала їжу чоловіку. Вказала, що її чоловік ОСОБА_44 підстриг ОСОБА_6 , після чого її брат ще трохи в них посидів та приблизно о 13 годині 40 хвилин пішов. Пояснила, що через деякий час, а саме приблизно о 17-30 годин ОСОБА_28 знову прийшов до них та разом з її чоловіком стояв на вулиці та спілкувався. Потім до них прийшла їх мати, та приблизно о 18-45 ОСОБА_28 пішов разом з мамою ОСОБА_45 до себе додому . Коли вона через 15 хвилин подзвонила батьку то той сказав, що ОСОБА_6 вже дома. Вказала, що 04 квітня 2017 року ОСОБА_46 забрали співробітники поліції за те що він начебто вкрав у циганки ОСОБА_17 якісь речі. Зазначила, що ОСОБА_6 дійсно з братом працював у циганки з 2012 року, а також пояснила, що ОСОБА_47 допомогав батькам по господарству. Скільки грошей ОСОБА_6 з братом отримували за роботу вона не знає. Вказала, що коли циганка їм подзвонила то пояснила що пограбували бабусю та з її слів це зробили 2 хлопця один з них рижий. Пояснила, що циганка ОСОБА_17 вказувала що ОСОБА_6 до неї приходив в період з 31.03.2017 року по 01.04.2017 рік і забрав свої речі.

Свідок ОСОБА_48 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_38 є його сином. 2 квітня 2017 року ОСОБА_6 пішов до своєї сестри підстригтись, а повернувся о 19.00 годині, поїв та ліг відпочивати. Пояснив, що наступного дня приїхала поліція та забрала ОСОБА_46 і ОСОБА_33 , однак через деякий час ОСОБА_33 відпустила, а ОСОБА_49 затримали. Пояснив, що ОСОБА_28 дійсно працював у циганки чесної працею, а також працює у сусіда орендатора. Циганка платила ОСОБА_6 за його працю.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні пояснила, що 04.04.2018 року по пров. Криничний буд 9 приїхав автомобіль Шевроле з нього вийшли 2 хлопця представились співробітниками поліції, попросили вийти із дому ОСОБА_33 і ОСОБА_49 , оскільки їх треба допитати в якості свідків. Пояснила, що ОСОБА_39 , ОСОБА_47 та вона сіли до машина та поїхали до Слов`янського відділу поліції . Їй сказали посидіти та почекати в холі поліції і через 2 -2,5 години вийшов ОСОБА_39 , ОСОБА_49 ще не було. Вона запитала де ОСОБА_47 на що ій відповіли що ОСОБА_47 вийде хвилин через 20. Однак вони просідили до 00-30 годин ночі у відділку, а ОСОБА_47 не вийшов. Після чого вони поїхали додому, а вранці повернулись до відділку де їм повідомили, що ОСОБА_47 звинувачуєтся у вчиненому злочині. Через тиждень її викликала слідчий та допитувала з приводу відомостей 02.04.2017 року. Вона попросила згадати, що саме робив ОСОБА_47 02.04.2017 року. Вона розповіла все що знала, те що 02.04.2017 року ОСОБА_47 з ранку знаходився вдома по АДРЕСА_2 , порався по господарстві. З 12

години до 15 годин дня її не було дома. О 15-00 год. повернулася додому та почала готувати їжу. Вказує, що ОСОБА_47 в цей момент був вдома. Десь приблизно в 15-30 ОСОБА_47 сказав що піде до сестри . Від сестри він прийшов зі своїй мамою приблизно 18-50 вечора, вони повечеряли близько 20.00 години вечора і піднялись на другий повех відпочивали до ранку.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснив, що на початку квітня/травня 2017 року він приймав участь в якості понятого у впізнанні обвинуваченого. Потерпілою була бабуся, також присутня була слідчий та ще один чоловік. Пояснив, що чітко та точно бабуся ні на кого спочатку не вказала. Лише через годину потерпіла впізнала одного із наданих для впізнання осіб і то лише за ростом чоловіка під номером 1, однак це був не ОСОБА_28 . Дія відбувалася не в кабінеті.

Свідок ОСОБА_52 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в травні 2017 року він приймав участь в якості понятого у впізнанні обвинуваченого. Слідча дія відбувалася не в кабінеті слідчого. Під час впізнання в приміщенні знаходилися слідчий, потерпіла, поняті, та чоловік 5 з номерками. Потерпіла не могла впродовж години впізнати із присутніх з номерками осіб ту особу яка її пограбувала. Після години часу потерпіла впізнала особу, однак це був не обвинувачений. Пояснив, що потерпіла нервувала та хвилювалась.

Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні пояснила, що є племінницею потерпілої ОСОБА_10 , однак спілкувалася з нею не часто, хоча вони і проживали поряд одна з одною. Пояснила, що про події кримінального правопорушення дізналася з інтернету, в день скоєння правопорушення, а тому на наступний день пішла до своєї тітки дізнатися як в неї справи та уточнити обставини подій. Вказала, що коли прийшла до тітки, то ОСОБА_10 розповіла їй, що її пограбував, побив та забрав гроші невідомий чоловік, однак чому саме вона відчинила йому вхідні двері пояснити не змогла. Крім того в той же день, в розмові з нею ОСОБА_10 зазначила, що працівники поліції повідомили їй, що вже знайшли чоловіка який її пограбував та побив та що він у всьому зізнався. Також пояснила, що під час наступних зустрічей, потерпіла ніколи не повідомляла що вона турбується за своє життя, що до неї застосовані заходи безпеки та що її охороняють працівники поліції. Відомостей, про те, що якісь особи погрожували ОСОБА_10 не повідомила.

Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснив, що в якості понятого був учасником слідчої дії, а саме коли потерпіла по даному кримінальному провадженню у Слов`янському відділу поліції ГУНП в Донецькій області впізнавала за фотознімками особу, яка вчинила відносно неї злочин. Пояснив, що коли він зайшов до кабінету Слов`янського ВП, то там були присутні слідчий та бабуся, а через деякий час до них приєднався і другий понятий. Протокол слідчої дії вже був виготовлений. Після чого слідчим були зачитані права всім присутнім, та розпочалася процедура впізнання. Зазначив, що бабуся вказала на одну з трьох фотографій наявних у протоколі слідчої дії, на якій був зображений чоловік який скоїв відносної неї кримінальне правопорушення. Пояснив, що не пам`ятає щоб потерпіла сумнівалася перед тим як вказати на фото у протоколі слідчої дії. Зазначив, що після закінчення впізнання, підписав протокол слідчої дії.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року (зі змінами, внесеними згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 12 від 03.12.1997 р. та № 6 від 30.12.2008 р.), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.

При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Суд аналізуючи та надаючи правову оцінку поясненням потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому категорично заперечувала про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєного відносно неї кримінального правопорушення та всіх допитаних під час судового засідання свідків, які попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, у своїй сукупності приходить до наступного
Так пояснення свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 та ОСОБА_27 , ОСОБА_55 , які були надані ними в судовому засіданні вказують суду, що жодних конкретних відомостей з приводу вчинення саме ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення їх свідчення не мають. Зміст їх показів у своєму об`ємі лише вказує на існування самого діяння, з приводу якого порушено кримінальне провадження. Жодних відомостей що хтось із свідків бачив ОСОБА_6 в день вчинення кримінального правопорушення біля будинку потерпілої, за тих обставин, що вказані в обвинувальному акті не надано.
Пояснення даних свідків суд приймає як достовірні та правдиві, оскільки вони є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою та не суперечать обставинам кримінального провадження.

Пояснення свідків ОСОБА_31 ОСОБА_43 , ОСОБА_48 , та ОСОБА_56 , які були надані ними в судовому засіданні також вказують суду, що жодних конкретних відомостей з приводу вчинення саме ОСОБА_6 кримінального правопорушення їх свідчення не мають. Зміст їх показів у своєму об`ємі вказує лише що їм відомо про існування самого діяння, з приводу якого порушено кримінальне провадження, на той факт, що ОСОБА_6 працював у ОСОБА_31 , яка живе по сусідству з потерпілою, однак ніколи особисто з потерпілою не спілкувався та не зустрічався, а в день та час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення знаходився вдома за місцем свого мешкання та відпочивав.

Пояснення даних свідків суд приймає як належні, оскільки вони є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою.

Пояснення свідків ОСОБА_52 , ОСОБА_51 та ОСОБА_22 , які були надані ними в судовому засіданні вказують суду, що ці особи були безпосередніми учасниками процесуальної слідчої дії, а саме пред`явлення особи для впізнання. Зміст їх показів у своєму об`ємі вказує, що потерпіла ОСОБА_10 намагалася впізнати серед присутніх під час слідчої дії осіб чоловіка, який вчинив відносно неї кримінальне правопорушення впродовж тривалого часу, та дуже довго не могла визначитись із своїм переконанням. Свідки підтвердили, що в решті решт ОСОБА_10 вказала не на ОСОБА_6 , а на ОСОБА_22 .

Пояснення даних свідків суд вважає достовірними та належними, оскільки вони не суперечливі у своєму змісті, узгоджуються між собою, є послідовними та логічно пов`язані в деталях як між собою так і з поясненнями потерпілої ОСОБА_10 , які вона надала в судовому засіданні.
Аналіз змісту пояснень свідка ОСОБА_41 доводить суду, що його покази у сукупності з поясненнями інших свідків та потерпілої є суперечливими, такими що не узгоджуються із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вказаними в обвинувальному акті та на думку суду надані лише з метою притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, оскільки з прослуханого в судовому засіданні аудіо запису НС(Р)Д за участю свідка ОСОБА_41 та обвинуваченого ОСОБА_6 , суд розбірливо почув лише запитання « шо били?» « ОСОБА_47 » «дамашній арешт»…. Жодних зв`язних речень з логічною послідовністю, щодо обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення аудіо запис не містить та ніякої предметної для суду інформації не несе.

Аналізуючи пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_6 у сукупності з іншими по справі доказами, суд приходить до переконання, що його пояснення про відомі йому події по справі, є достовірними, оскільки вони не суперечливі, послідовні, логічно пов`язані, узгоджуються з іншими доказами, а також відповідають встановленим в суді фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні представником органу обвинувачення у належний спосіб також не спростовані пояснення обвинуваченого.
Згідно витягу з ЄРДР від 02.04.2917 року за заявою ОСОБА_10 було відкрите кримінальне провадження щодо скоєння невідомою особою кримінального правопорушення за ч.3 ст. 186 КК України (т.2 а.с. 20).

Згідно протоколу огляду місця події від 02.04.2017 року вбачається що місцем огляду є будинок АДРЕСА_2 та під час огляду нічого не було виявлено чи вилучено. (Том 2 а.с. 22)

Аналіз змісту вказаного вище письмового доказу доводить суду, що дійно напад на потерпілу було здійснено за вказаною у протоколі адресою.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року за участі потерпілої ОСОБА_10 видно, що ОСОБА_10 впізнає за ознаками обличчя хлопця під № 4, який 02.04.2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин знаходився біля будинку № 9 по пров. Малояровому та намагався залізти їй під одяг. (Том2 а.с.25-26). Згідно довідки до протоколу вбачається, що під номером 4 зображений ОСОБА_57 .(Том2 а.с. 26 зворотній бік).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року за участі потерпілої ОСОБА_10 - видно, що ОСОБА_10 впізнає за ознаками обличчя хлопця під № 3, якого бачила 01.04.2017 року приблизно о 14 годині 15 хвилин в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_4 . (Том2 а.с.27-28). Згідно довідки до протоколу вбачається, що під номером 3 зображений ОСОБА_58 .(Том 2 а.с. 28 зворотній бік).

Зміст вказаних вище протоколів не несе жодних відомостей з приводу вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року за участі потерпілої ОСОБА_10 - видно, що ОСОБА_10 впізнає за обличчям та волоссю хлопця під № 4, який 02.04.2014 року о 19 годині 30 хвилин заволодів її грошовими коштами в сумі 4000 грн. 00 коп. та наніс їй тілесні ушкодження. (Том 2 а.с. 29-30). Згідно довідки до протоколу вбачається, що під номером 4 зображений ОСОБА_6 (Том 2 а.с. 30 зворотній бік).
Суд з приводу вказаного протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року зазначає, що згідно ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.
В порушення ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити фотознімки для впізнання, у потерпілої, яка впізнала обвинуваченого, саме попередньо не з`ясовувалося, чи може вона впізнати обвинуваченого, не опитували її про зовнішній вигляд і прикмети обвинуваченого, а також про обставини, за яких вона бачила обвинуваченого, оскільки відповідні окремі протоколи про це не складалися, а було зазначено в самому протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що на думку суду є порушенням порядку та процедури проведення впізнання.
Як вже було зазначено судом, впізнання було проведено за фотознімками, однак згідно ч.6 ст.228 КПК України впізнання за фотознімками може провадитися тільки у виключних випадках - за необхідності.
Суд також вважає, що необхідності, в розумінні вимог ч.6 ст.228 КПК України, в проведенні впізнання за фотознімками в органу досудового слідства не було, оскільки обвинувачений, ОСОБА_6 05.04.2017 року міг бути пред`явлений для впізнання

безпосередньо, так як 05.04.2017 року вже допитувався в якості підозрюваного та мав можливість прийняти участь в даній слідчий дії.
Проведення впізнання в застосований спосіб на думку суду позбавило обвинуваченого ОСОБА_6 права на реалізацію його процесуальних прав під час проведення таких слідчих дій.
Крім того слід вказати, що потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що помилково вказала від час вказаного вище впізнання саме на фотографію ОСОБА_6 , оскільки насправді цю людину взагалі ніколи не бачила, що і було підтверджено під час пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2017 року, де потерпіла вказала зовсім на іншу людину, а не на обвинуваченого.
Аналізуючи вищевказане, суд вважає, що проведення даної слідчої дії за фотознімками було зроблено з єдиною метою виключити можливість іншого результату впізнання, ніж отриманий. В даному випадку має місце необ`єктивність і упередженість проведеної слідчої дії.

Крім того суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст. 228 КПК України також забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи, а з пояснень свідка ОСОБА_59 , наданих в судовому засіданні вбачається, що коли свідок зайшов до кабінету Слов`янського ВП де мала проводитися слідча дія, то побачив, що протокол слідчої дії разом із фотознімками вже був виготовлений та доступний для огляду потерпілій. Другий понятий зайшов до кабінету хвилин через 5-7 і лише після цього з роз`яснення прав учасникам почалася слідча дія.
За таких обставин суд, на підставі ч.1 ст.87, ч.2 ст. 86 КПК України, визнає пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року - недопустимим доказом .
Також слід зазначити, що відповідно ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За таких обставин, суд, даючи оцінку протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 05.04.2017 року за участю потерпілої виходить з вимог ч.4 ст.95 КПК України, та враховуючи, що потерпіла в судовому засіданні заявила про фактичну відмову від своїх показань, які містяться у відповідному протоколі слідчої дії, то суд позбавлений можливості посилатися на них у вироку.
Позицію та доводи прокурора, що на потерпілу ОСОБА_10 з боку родичів обвинуваченого здійснювався тиск та були погрози життю, через що вона була змушена в судовому засіданні казати, що ОСОБА_6 не винен у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів цим обставинам суду надано не було, крім того від самої потерпілої, яка неодноразова приймала участь у судових засіданнях подібних заяв в судових засіданнях також не було.
Разом з тим, як було достовірно встановлено в судовому засіданні з пояснень свідка ОСОБА_55 , яка мешкала разом з потерпілою та спілкувалася з нею ні про які заходи забезпечення безпеки потерпіла навіть не знала, не казала вона своїй племінниці і про будь який тиск чи погрози життю, та крім того жодного працівника поліції, який повинен би був забезпечувати особисту охорону потерпілої та її житла свідок ніколи не бачила, а сама потерпіла їй не розповідала.
Доводи прокурора з приводу деталізації номеру телефона ОСОБА_6 , відповідно до якої обвинувачений за межі місцевості, де було скоєно пограбування не виїжджав, а з 21 год.25 хв. 02.07.2017 року знаходився в зоні обслуговування базової станції: АДРЕСА_6 суд бере до уваги як інформаційні відомості, які ніяким чином не доводять провину обвинуваченого чи його причетність до скоєного кримінального правопорушення.

Позиція прокурора з приводу бажання родичів обвинуваченого у своїх свідченнях допомогти ОСОБА_6 уникнути відповідальності не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки між їх поясненнями в контексті знаходження обвинуваченого в час вчинення кримінального правопорушення вдома - суд не вбачає розбіжностей.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 05.04.2017 року та фото таблиці до протоколу за участю потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_10 детально та чітко вказала де знаходився невідомий їй чоловік, який відкрито заволодів її грошима та вказала механізм яким саме чином невідомий чоловік наніс їй тілесні ушкодження та вказала напрямок куди саме побіг вищевказаний чоловік з викраденим майном. (Том2 а.с. 46-57).

Аналіз змісту вказаного письмового доказу доводить суду, що потерпіла детально та послідовно вказала на подробиці вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_29 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (Том2 а.с 88-89).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_29 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (Том2 а.с 90-91).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_29 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (Том2 а.с 92-93).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2017 року старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_29 ознайомилась з копією цифрової інформації об`ємом 700 мб. (Том2 а.с 95-96).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2017 року та фото таблиці до протоколу потерпіла ОСОБА_10 впізнала в особі під номером № 1 хлопця, який 02.04.2017 року приблизно о 19 годині 30 хвилин знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_4 заволодів її грошовими коштами. Із змісту протоколу видно, що під номером № 1 знаходився ОСОБА_22 (Том 2 а.с.97-102 ) .
Зміст даного письмового доказу доводить суду що потерпіла не впізнала серед наданих їй для впізнання осіб особо обвинуваченого ОСОБА_6 .
З протоколу про результати проведення НС (Р) Д від 02.06.2017 року вбачається, що 17.05.2017 року до ІТТ № 7 до камери № 14 був поміщений чоловік (П), в камері також знаходився ОСОБА_6 . В ході бесіди між чоловіком ( ОСОБА_60 ) та ОСОБА_6 було встановлено, що ОСОБА_6 зазначає, що дійсно працює у циганки, вказує що вона його підставила та сказала що це він напав на бабусю. На питання «Так що ти зробив», ОСОБА_6 відповідає, що «зробили так що у бабусі гроші вкрав, а їх там не було».(Том 2 а.с. 108).

Аназізуючи вказаний вище протокол суд вказує, що зміст даного письмового документа не містить жодних відомостей та доказів вини ОСОБА_6 , з його слів лише вбачається, що йому відомо про те що мало місце пограбування сусідки циганки у якої він працював, та що саме ця циганка його підставила та вказала на нього працівникам поліції.

Також слід зазначити, що з прослуханого в судовому засіданні аудіо запису НС(Р)Д, суд жодних зв`язних речень з логічною послідовністю, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення не почув, ніякої предметної для суду інформації звукозапис НС(Р)Д не несе.

Доводи захисника ОСОБА_5 з приводу визнання аудіо запису з НСРД недопустимим доказом, у зв`язку з не відкриттям обвинуваченому цих матеріалів негласної слідчої дії, суд не приймає до уваги, оскільки з наданих суду відомостей Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старший слідчий Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_29 проводила з ОСОБА_6 в період часу з

квітня по червень 2017 року слідчі дії, а саме: 21.04.2017 року з 12 год. 15 хв. до 12 год. 30 хв.; 29.05.2017 року з 18 год. 50 хв. до 19 год. 10 хв.; 29.05.2017 року з 21 год.00хв. до 21 год.15 хв.; 13.06.2017 року з 08 год.20 хв. до 09 год. 15 хв. (Том 3 а.к.п. 78). Вказані вище обставини були підтверджені і поясненнями свідка ОСОБА_29 , наданими в судовому засіданні.

Згідно рапорту ст. о/у відділу кримінальної поліції Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_27 вбачається, що в ході виконання доручення було проаналізовано з`єднання номеру НОМЕР_1 ОСОБА_6 за 02.04.2017 року з 19.10 години до 19.40 години та з 16.00 години до 21:00 години відсутні. До 15:38 абонент знаходився в районі БС, що обслуговує АДРЕСА_7 . В період з 15:38 по 21:25 мобільний підозрюваного був не активний. Підозрюваний ОСОБА_6 за межі місцевості, де було скоєно пограбування не виїзджав та згідно наданої деталізації номеру НОМЕР_1 з 21:25 годин 02.04.2017 року знаходився в зоні обслуговування базової станції: Слов`янськ, вул. Бульварна, 15 (Котельна № 3 «Артема») (Том 2 а.с. 109).

Відповідно до висновку експерта № 117 від 03.04.2017 року вбачається, що виявлені у ОСОБА_10 при судово медичному освідуванні синець та садно лівої підглазної області, садно правої підглазної області утворились від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін і відносяться до легких тілесних ушкоджень. (Том 2 а.с. 24).

Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 408 від 12.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє легку розумову відсталість ускладнену епізодичним вживанням психостимуляторів. В період часу, відповідаючий інкримінованому злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, відповідаючий інкримінованому правопорушенню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився. На теперішній час ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за психічним станом може приймати участь в судовому засіданні. (Том 2 а.с. 65-68).
У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, згідно ст. 242 КПК України, компетентними особами, відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу", що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи. Висновки експертиз ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, не суперечать іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких встановлена судом.
Заслухавши в судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілу а свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до наступних висновків.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразились в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням в житло.
У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.
У п. 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Коробов проти України, п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України зазначено: при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо

переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Статтею 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в Законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування, відповідно до ст. 92 КПК України, обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках,- на потерпілого.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
В силу положень ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості

вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Так, склад злочину - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, притаманних даному, конкретному злочину, описаному в диспозиції Особливої частини Кримінального кодексу. Тільки вся сукупність установлених кримінальним законом ознак може характеризувати певні суспільно-небезпечні дії як злочин. Неповнота чи відсутність хоча б однієї з ознак, встановлених чи передбачених законом для певного злочину, стверджує відсутність цього злочину.
Беручи до уваги норми ст. 91 КПК України суд зазначає, що подія інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення були встановлені органом досудового розслідування так само як і вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій.
Разом з тим в порушення положень п.2 ч.1 ст.91 КПК України винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування не було встановлено та не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи у суді.
З огляду на вищевказане суд зазначає, що суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне відкрите заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Зміст умислу охоплюється усвідомленням особи того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер і при цьому винний ігнорує цю обставину, готовий піти на завдання потерпілій стороні насильства та за для вчинення свого умислу піти на проникнення у житло потерпілого. При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна. З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Іншими кваліфікуючими грабіж ознаками є вчинення його повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих та особливо великих розмірах, організованою групою, а також поєднання грабежу з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище та завдання значної шкоди потерпілому.
Розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши в повному обсязі судове слідство, допитавши всіх свідків, дослідивши наявні у справі розсекречені носії звуко та відео інформації, дослідивши інші письмові матеріали справи, перевіривши доводи учасників процесу та виконавши вимоги ст.368 та ст. 370 КПК України суд прийшов до переконання, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.3 ст. 186 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону даного кримінального правопорушення, а тому останній підлягає виправданню у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.
Крім того обставина яка зазначена стороною обвинувачення в якості обставини, яка впливає на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовується матеріалами

кримінального провадження та поясненнями свідків, жодних письмових даних про стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого в період вчинення інкримінованого кримінального правопорушення матеріали справи не містять.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Відповідно до ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. (із змінами) «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.
Судом не встановлено жодних обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 та ОСОБА_27 , ОСОБА_31 ОСОБА_43 , ОСОБА_48 , ОСОБА_56 , ОСОБА_52 , ОСОБА_61 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 та потерпілої ОСОБА_10 , а так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності не доведено.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений, його захисник скористалися правом допитати цих осіб, що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням їм можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.
Частинами 2, 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого

обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд оцінив у сукупності докази на які посилається прокурор та враховуючи, що збирання доказів по справі стосовно ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст.186 ч. 3 КК України вичерпано, а всі докази, які маються по справі є перевіреними, враховуючи позиції сторін, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, суд вважає, що у даній справі немає підстав для винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Згідно ч. 7 цієї ж статті КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, в силу презумпції невинуватості, закріпленої в ст. 62 Конституції України, та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши всі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних, допустимих доказів того, що ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням в житло, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.3 ст.186 КК України, а тому суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 94, 284, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України та виправдати його на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді домашнього арешту в певний період доби - скасувати.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1