УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року

м. Київ
справа № 146/586/15-к
провадження № 51-750ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.
Суть питання
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого суду захисник ОСОБА_5 оскаржив його до апеляційного суду.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2018 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали місцевого і апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно вимог ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначається обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 травня 2016 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Після вступу вироку місцевого суду в законну силу, захисник 16 січня 2017 року звернувся до державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи України» з клопотанням, в якому просив проаналізувати висновки експертів № 016 та № 023, які проведені у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
За результатом розгляду вказаного клопотання захисника, ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи України» складено висновок спеціаліста від 14 лютого 2017 року №35/17, згідно якого встановлено не дотримання експертами вимог пунктів 3.6, 4.3, п. 2.1.12, п. 2.2.20 «Правил проведення судово-медичної експертизи трупів у бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.
З огляду на вказаний висновок спеціаліста, захисник, вважаючи, що встановлені у ньому обставини не були відомі судам на час судового розгляду кримінального провадження та постановлення судових рішень щодо ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду із заявою про перегляд вироку Томашпільського районного суду Вінницької області за нововиявленими обставинами.

Перевіривши обставини, зазначені у заяві захисника ОСОБА_5 , місцевий суд дійшов висновку, що його заява не підлягає задоволенню.
Обґрунтовуючи свої висновки, місцевий суд серед іншого, обґрунтовано зазначив, що спеціаліст, яким складено висновок, на який посилається сторона захисту, не є учасником в межах цього кримінального провадження та не був залучений під час досудового розслідування та судового розгляду відповідно до вимог ст. 71 КПК.
Крім того місцевий суд правильно зазначив, що висновкам експертів від 28 січня 2015 року № 016 та від 07 лютого 2015 року № 023, які на думку сторони захисту, проведені з порушенням вимог «Правил проведення судово-медичної експертизи трупів у бюро судово-медичної експертизи», судом першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , надано оцінку в сукупності з іншими доказами, зокрема, із висновком комісійної судово-медичної експертизи від 28 квітня 2015 року №143-к.
З огляду на викладене місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність обставин, що обумовлюють необхідність перегляду судових рішень щодо ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 459 КПК.
Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду вбачається, що захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які за змістом та суттю є аналогічними доводам, викладеним ним у касаційній скарзі.
Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд перевірив усі посилання й доводи, викладені стороною захисту у згаданій апеляційній скарзі, і, не встановивши підстав для скасування ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи й підстави для прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що висновок суду першої інстанції, залишений без змін апеляційним судом, у частині відсутності підстав для перегляду постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень за нововиявленими обставинами є обґрунтованим.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішень суду першої та апеляційної інстанцій, захисник у касаційній скарзі не навів.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3