КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/450/2018 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

особи відносно якої прийнято рішення про екстрадиційний арешт, ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи відносно якої прийнято рішення про екстрадиційний арешт ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про фактичну передачу/екстрадицію/ правоохоронним органам Республіки Казахстан, але не більше ніж до 02 листопада 2018 року включно, щодо ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Костанайській області Семиозерного району Республіки Казахстан, є громадянкою Республіки Казахстан, раніше судимої.
Приймаючи рішення, слідчий суддя послався на те, що для виконання належної процесуальної поведінки затриманої, необхідно продовжити строк тримання її під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, особа відносно якої прийнято рішення про екстрадиційний арешт ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді застави або домашнього арешту.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано факту закінчення строків давності кримінальної справи, у відповідності до ст. 43 КК України та те, що Державною міграційною службою України ОСОБА_9 продовжено питання розгляду статусу біженця до 22.01.2019 р.
Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт та її захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11-12.04.2013 ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 393, с. 70 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
07.10.2010 до Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Казахстан про видачу ОСОБА_9 для притягнення її до кримінальної відповідальності.
06.12.2012 Генеральною прокуратурою України проведення екстрадиційної перевірки доручено прокуратурі м. Києва, в ході проведення якої встановлено, що в провадженні слідчого відділу Лисаковського ГУВС Департаменту внутрішніх справ Кастанайської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0-119, порушене стосовно ОСОБА_9 за п. «б» ч. 3 ст. 177 КК Республіки Казахстан.
Постановою старшого слідчого Лисаковського ГУВС Департаменту внутрішніх справ Кастанайської області від 04.08.2008 ОСОБА_9 притягнуто в якості обвинуваченої за ч. 3 п. «б» ст. 177 КК Республіки Казахстан.
Постановою старшого слідчого Лисаковського ГУВС Департаменту внутрішніх справ Кастанайської області від 04.08.2008 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді арешту та оголошено у розшук.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року відносно ОСОБА_9 застосовано екстрадиційний арешт строком до 30.11.2017 року.
30.11.2017 ОСОБА_9 затримано в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.
Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року, 19.03.2018 року, 14.05.2018 року та 09.07.2018 року щодо ОСОБА_9 продовжено екстрадиційний арешт.
Перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого тримання під вартою (екстрадиційний арешт) ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року, визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжено застосування екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про фактичну передачу /екстрадицію/ правоохоронним органам Республіки Казахстан, але не більше ніж до 02 листопада 2018 року включно.

Ухвалу слідчого судді колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та погоджується із нею.
При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників.
Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Із ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що при розгляді даного клопотання слідчим суддею досліджені матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухана думка прокурора, захисника та особи, щодо якої вирішується питання щодо продовження застосування екстрадиційного арешту, а також враховані інші підстави, які мають значення для вирішення питання про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження екстрадиційного арешту.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 та продовження щодо неї екстрадиційного арешту, оскільки ОСОБА_9 не є громадянкою України, інкриміновані їй кримінальні правопорушення є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі, статусу біженця не отримувала.
При цьому встановлено, що продовження застосування до ОСОБА_9 екстрадиційного арешту до її видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Казахстан є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останньої переховуватись, з метою уникнення передачі її компетентним органам Республіки Казахстан.
Крім того, колегія суддів, погоджується з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, а саме те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Приймаючи рішення про продовження щодо ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останньої ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання затриманою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не враховано факту закінчення строків давності кримінальної справи, слід визнати непереконливими, оскільки інкриміновані ОСОБА_9 правопорушення, передбачені п. «б» ч. 2 ст. 177, п. «б» ч. 3 ст. 177 КК Республіки Казахстан відповідають кримінальним правопорушення, передбаченим ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, є екстрадиційними та строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вказані злочини не закінчився.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що Державною міграційною службою України ОСОБА_9 продовжено питання розгляду статусу біженця до 22.01.2019 р., не може бути визначеною самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням встановлених підстав для продовження щодо ОСОБА_9 застосування екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про її фактичну передачу/екстрадицію/ правоохоронним органам Республіки Казахстан.

Враховуючи наведене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.
Наявність клопотання народного депутата ОСОБА_11 про передачу особи на поруки не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки зазначене клопотання не було предметом розгляду слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення, а тому не може бути підставою для висновку про його помилковість.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.
А тому, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 422, 583, 584, 585 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року, якою визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту але не більш ніж до 02 листопада 2018 року включно, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу особи відносно якої прийнято рішення про екстрадиційний арешт ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4