ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/546/18 Справа № 208/2457/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді доповідача ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000354 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню оскільки воно не обґрунтоване та невмотивоване.
Вказує, що судовий розгляд було проведено у скороченому процесі проте він наполягав у судовому засіданні на повному розгляді справи, у зв`язку з чим не було належним чином проведено дослідження доказів та не допитано свідків, а після винесення вироку йому не було надано його копію.
Вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), скоєному повторно, поєднаного з проникненням до житла, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України, до призначеного покарання частково, у вигляді 6 місяців позбавлення волі, приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 11.03.2016 року, остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття призначеного судом покарання, вирішено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 з 26.04.2017 року.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по проведенню судових експертиз у сумі 297 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків задоволено повністю, стягнувши на користь потерпілої матеріальну шкоду у сумі 2590 гривень.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, в першій декаді грудня 2016 року, в денний час, (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , знаходячись в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне заволодіння майном ОСОБА_8 , викрав ключі від вищевказаної квартири.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, повторно, 16.12.2016 року, близько 14.00 години, ОСОБА_10 , з метою вчинення таємного викрадення майна, поєднаного із проникненням до житла, підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , де використовуючи раніше викрадений ключ, відкрив двері та проник в середину вищевказаної квартири.
Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_10 , діючи таємно, з корисливих мотивів, відшукав та викрав монітор «PHILIPS» вартістю 880 грн., фен «Еlеnberg» вартістю 449 грн., праску «Tefal Aqua Speed 5333» вартістю 1710 грн., після чого залишив місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3 039 гривень.
Заслухавши обвинуваченого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що судовий розгляд було проведено у скороченому процесі, проте він наполягав у судовому засіданні на повному розгляді справи, у зв`язку з чим не було належним чином проведено дослідження доказів та не допитано свідків, а після винесення вироку йому не було надано його копію, не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до матеріалів справи судовий розгляд, дійсно, проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, однак апеляційним переглядом встановлено, що судом у відповідності до вказаної норми закону було з`ясовано в учасників судового провадження їх думки стосовно доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження. Прокурором було запропоновано відповідний порядок, на що обвинувачений дав згоду, заперечень не висловив. Також, встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 під час слухання справи безпосередньо суддею належним чином роз`яснювалися його права та обов`язки, а також було наголошено про наслідки розгляду кримінального провадження саме в такому порядку, який було запропоновано прокурором. Судом було акцентовано увагу зокрема на тому, що учасників кримінального провадження буде позбавлено права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорюються та визнані недоцільним для дослідження. Тобто, роз`яснення наслідків відбулося належним чином, на що обвинуваченим було надано стверджувальну відповідь на розгляд кримінального провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України та заявлено про розуміння наслідків щодо оскарження вироку.
Вказані обставини зафіксовані в журналі судового засідання від 10.10.2017 року та на технічному засобі фіксування судового засідання. Тому доводи ОСОБА_7 з цих підстав є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Апеляційним судом не встановлено наявності обмежень обвинуваченого ОСОБА_7 в його правах, у тому числі у висловленні думки з приводу дослідження доказів.
Отже, у даному випадку суд діяв у відповідності до норм чинного кримінального процесуального законодавства. При цьому, колегія суддів, звертає увагу, що обвинувачений на вказаній стадії судового розгляду у суді першої інстанції не повідомив суду, яке доказове значення мають показання свідка та не заявляв клопотань про його допит, тобто які обставини ним можуть бути підтверджені та/або спростовані. Не обґрунтовувалась така необхідність стороною захисту і в апеляційній інстанції, клопотань про їх дослідження не надавалося.
Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що судом першої інстанції в судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_8 та досліджено протокол прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від гр. ОСОБА_8 від 16.12.2016 року, де остання зазначає про крадіжку з її квартири; протокол огляду місця події від 16.12.2016 року, планом-схемою, з фототаблицею, якими зафіксована обстановка на місці вчинення злочину; протоколом огляду монітору «PHILIPS» від 12.01.2017 року, з фототаблицею, викупленим потерпілою з ломбарду, зазначеним речовим доказом; протоколом обшуку від 07.03.2017 року, в ході якого виявлено та вилучено фен «Еlеnberg»; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 18.04.2017 року, фототаблицею, відповідно до яких потерпіла впізнала раніше викрадений у неї з квартири фен, зазначеним речовим доказом; висновками експерта за результатами проведення судово-товарознавчих експертиз, якими визначена вартість викраденого Качуровським майна; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.04.2017 року, фототаблицею, згідно яких потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка приходила до неї в квартиру, в гості до її доньки ОСОБА_12 . Тобто, з обсягу доказів, що були досліджені під час судового розгляду, вбачається що фактично судом було проведено повний та детальний судовий розгляд, що спростовує твердження обвинуваченого про проведення скороченого процесу.
Стосовно доводів обвинуваченого з приводу того, що він не був присутнім під час оголошення вироку та йому не вручено його копію, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
З відповіді ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) на запит апеляційного суду (а.с. 79 том 1) з приводу тверджень обвинуваченого вказаних вище вбачається, що вказаною установою на підставі вимоги судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 23.01.2018 року обвинувачений ОСОБА_7 був виданий та направлений 21.02.2018 року до вказаного суду для участі в судовому засіданні. У вказаній відповіді на запит, також зазначено, що 22.03.2018 року було вручено ОСОБА_7 копію оскаржуваного вироку.
Крім того, журналом судового засідання та згідно прослуханого технічного засобу фіксування судового засідання встановлено, що обвинувачений приймав безпосередньо участь у судовому засіданні.
На підтвердження вищезазначеного, в матеріалах справи, (а.с.51 т.1), наявна розписка написана власноручно обвинуваченим ОСОБА_7 , про що не заперечує і сам обвинувачений, про отримання ним копії вироку саме 21.02.2018 року, тобто в день його ухвалення та проголошення.
Тому, встановлені судом апеляційної інстанції та вказані вище обставини спростовують твердження обвинуваченого про відсутність його під час оголошення вироку суду та не вручення його копії. Інших доказів на підтвердження своїх доводів ОСОБА_7 надано не було.
Попри зазначене, як в судовому засіданні першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції обвинувачений свою вину визнавав, фактично обставини вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України не оспорював.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку, з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом норми процесуального права порушено не було, призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4