У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1676/19

№ 1-кс/183/674/19

21 березня 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на речовий доказ, -

за участю сторін кримінального провадження

слідчого ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

встановив:

16.03.2019 р. до чергової частини Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від начальника ТСЦ 1246 РСЦ МВС в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , про те, що по при проведенні перевірки автомобіля ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_1 , судовим експертом ОСОБА_6 встановлено, що номер двигуна НОМЕР_2 нанесено не заводом виробником.

16.03.2019 р. слідчим СВ Новомосковського відділу поліції було оглянуто вищевказаний автомобіль марки ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_1 та вилучено до Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по вул. М. Головка, 19 м. Новомосковська.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 пояснив, що підтримує клопотання, просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21093 р/н НОМЕР_1 .

Власник автомобіля ОСОБА_4 пояснив, що не згоден з накладенням арешту на автомобіль, він у 2012 р. ставив автомобіль на облік і перевіряв.

Суд дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вважає клопотання обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню.

Під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню слідчим винесено постанову від 18 березня 2019 р. про визнання речовим доказом автомобіль марки «ВАЗ 21093» номерний знак НОМЕР_1

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: - існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; - потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; - може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речовим доказів, так відповідно до ст. 98 КПК України вилучене майно 16.03.2019 р. в ході проведення огляду є речовим доказам у кримінальному провадженні, так як воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, та мається необхідність у проведенні судово-трасологічної транспортного засобу, що потребує певного часу.

Суд вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що згідно ст. ст. 170, 167 КПК України, вилучені речі, цінності можуть бути предметами та засобами кримінального правопорушення, і окрім того, у разі не накладення арешту на вказані речі та майно, можуть бути втрачені сліди кримінального правопорушення, що може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на майно, заборони його використання володільцем, може бути виконане завдання щодо забезпечення збереження слідів кримінального правопорушення та для забезпечення проведення відповідних експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,

постановив :

накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ21093 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1