Справа № 495/7367/18
№ провадження 1-кп/495/273/2019
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту
"20" березня 2019 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
колегіально у складі - головуючого судді доповідача - ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних:
основних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
запасних ОСОБА_6 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород Дністровський Одеської області клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001479 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 304 ч. 1, ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_12 ,
представник потерпілої ОСОБА_13 ,
потерпіла ОСОБА_14 ,
обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11
захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10
захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9
законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_17
представник служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_18 ,
представник служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_19 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 304 ч. 1, ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 заявив письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, вказуючи, що обвинувальний акт містить невідповідність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення обставинам, які встановлені досудовим розслідуванням, обвинувальний акт взагалі не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. Замість цього обов`язкового елементу обвинувального акту в ньому міститься не передбачений КПК" виклад фактичних обставин справи", що не є тотожним.
Виклад фактичних обставин у спірному обвинувальному акті це вільний переказ фабули справи, зазначеного у витягу з ЄРДР.
а.с. 1 " ОСОБА_9 стало достовірно відомо, що ОСОБА_20 за місцем свого проживання... зберігає грошові кошти".
Якщо це виклад фактичних обставин, то "достовірна обізнаність" має бути обґрунтована.
Далі вказано про інструктаж, який ОСОБА_9 нібито провів із ОСОБА_10 та необхідності залучення ще однієї особи.
Згідно обвинувального акту Грабан робив настанови Ліпачу як й ще треба робити, який розпорядок у потерпілої та інше.
Якщо в справі із викладом фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, то у разі невизнання особами винуватості та відсутність об`єктивних даних не може, на думку захисту, стверджувати про деталі приготування до злочину.
Подальший опис подій, які нібито на думку органу обвинувачення мали місце щодо позбавлення ОСОБА_20 життя, зазначено недопустиме формулювання, фактично умовоглядне ствердження слідчого та прокурора. Так а.с. 5 містить вільне припущення у вигляді наступного міркування:
"Ліпач охопивши її шию рукою почав душити, ... спричинивши їй згідно висновку експерта від 18 травня 2018 року тяжкі тілесні ушкодження"...
Вважає, що неможливо в офіційному документі вказувати, що нібито експерт дослідив, що пошкодження які були отриманні потерпілою внаслідок саме дії Ліпача? Експерт лиш констатує ступень пошкоджень та їх медично - анатомний опис, що в свою чергу, зазначено на а.с. 4 - "сукупність ушкоджень... мають ознаки тяжких", але причина їх створення та особа, що їх завдала експерт не наводить.
Невідповідність формулювання обвинувачення положенням відповідних норм Кримінального кодексу України.
Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченому 187 ч. 4 КК України, але з тексту того ж обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_9 взагалі не торкався потерпілої, не знаходився в її приміщені, тому його причетність до розбою, висловлена органом обвинувачення некоректна.
П.6 ч. 2 ст. 115 КК України вказує на умисне вбивство з корисливих мотивів, однак фабула та формулювання злочину не містить різниці для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, так само як не доведено ч. 3 ст. 27 КК України: організатором є особа, яка організувала вчинення злочину /злочинів/ або керувала його /їх/ підготовкою чи вчиненням. Організатором також є особа, яка утворила організовану групу чи злочинну організацію або керувала нею, а також особа, яка забезпечувала фінансування чи організовувала приховування злочинної діяльності організованої групи або злочинної організації.
При цьому організація злочину ОСОБА_9 в тексті обвинувального акту не розписана взагалі.
а.с. 6: " ОСОБА_10 , маючи намір на втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність... завідомо та достовірно знаючи про вік неповнолітнього, ... запропонував здійснити напад".
Вищевказане стало підставою для обвинувачення ОСОБА_10 у злочині, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України: втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
Отже втягнення неповнолітнього в обвинувальному акті ніяк не обґрунтовано та не доведено яким чином відбувалось вказане втягнення.
Прокурор Білгород - Дністровської місцевої прокуратури з клопотанням не погодився, вважає його необґрунтованим, просить суд відмовити в поверненні обвинувального акту, призначити справу до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні.
Представник потерпілої ОСОБА_21 пояснив, що з клопотанням захисника ОСОБА_10 - ОСОБА_8 не згодний, просить суд в його задоволені відмовити, призначити справу до судового розгляду, надав письмові пояснення, відповідно до яких вказує, що клопотання захисника є надуманим, голослівним і необґрунтованим, воно не містить серйозних і аргументованих доводів, в зв`язку з чим не підлягає задоволенню.
Обвинувальний акт не містить ніяких протиріч, всі вимоги кримінально - процесуального закону були дотримані слідчим і прокурором в повному обсязі.
Потерпіла з думкою свого представника погодилася та повністю її підтримала.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_10 повністю погодився зі своїм захисником.
Захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 клопотання захисника ОСОБА_8 підтримала та наполягає на його задоволенні.
Обвинувачений ОСОБА_9 повністю підтримав свого захисника.
Захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 з клопотанням захисника ОСОБА_8 погодився, просить його задовольнити, вказуючи що є всі підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_11 повністю підтримав свого захисника.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_17 повністю погодилася з захисником ОСОБА_15
Законний представник служби у справах дітей ОСОБА_18 - залишила вирішення питання на розсуд суду.
Законний представник служби у справах дітей ОСОБА_22 - залишив вирішення питання на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Під час підготовчого судового засідання, суд при вирішенні питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду, або поверненню його прокурору, перевіряє відповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити зокрема такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. При цьому, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що обвинувальний акт має бути чітким, логічним, переконливим та мотивованим, у ньому відбиваються тільки конкретні, достовірно встановлені факти.
В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Звертаючись до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р., Європейський Суд зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79).
Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту, за результатами проведеного досудового розслідування ОСОБА_9 , обвинувачується органами досудового розслідування в тому, що приблизно у травні місяці 2018 року, більш точну дату в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_20 за місцем свого проживання в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , зберігає грошові кошти та золоті вироби, з метою заволодіння майном ОСОБА_20 , під час зустрічі з ОСОБА_10 , який є його пасинком повідомив останньому шляхом інструктажу необхідність залучення до злочину ще однієї особи, з метою подолання можливого супротиву потерпілої, поінформував що вона є колишньою вчителькою на пенсії, час її відпочинку, приблизний розпорядок дня, шляхи потрапляння на територію домоволодіння та в будинок, коло осіб та час в який ці особи відвідають ОСОБА_20 та інші деталі, пояснив як саме необхідно вчинити кримінальне правопорушення, організував розбійний напад на ОСОБА_20 , в ході здійснення якого ОСОБА_10 , керуючись настановами ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний намір який направлений на заволодіння майном ОСОБА_20 , через вхідну хвіртку проникли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного домоволодіння ОСОБА_10 , разом з неповнолітнім ОСОБА_11 , через незачинені вхідні двері проникли до приміщення будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи в приміщені вищевказаного будинку ОСОБА_10 , разом з неповнолітніх ОСОБА_11 побачили ОСОБА_20 , і ОСОБА_10 , реалізуючи свій намір, який направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_20 , з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, накинувся на ОСОБА_20 , та охопивши її шию рукою почав її душити при цьому повалив останню на підлогу де продовжував душити, спричинивши їй згідно висновку експерта № 118 від 18.05.2018 року тяжкі тілесні ушкодження. Після удушення ОСОБА_20 та переконавшись в тому, що остання вже не дихає, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , відшукали речі які знаходились в приміщенні кімнати будинку під час чого заволоділи майном ОСОБА_20 , а саме: грошовими коштами у сумі 174 грн.; срібним хрестиком; трьома срібними ланцюжками; п`ятьма парами срібних сережок; одним кулоном; однією сережкою; мобільним телефоном марки "Самсунг" GT C3011, ІМЕІ НОМЕР_1 ; чотирма церковними іконами та "DVD" програвачем, передавши частину викраденого майна ОСОБА_9 .
Такі дії, ОСОБА_9 , кваліфіковані за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Як видно з обвинувального акту ОСОБА_10 , обвинувачується органами досудового розслідування в тому, що 16 травня 2018 року, приблизно о 14 годині, більш точну дату в ході проведення досудового розслідування встановити не вдалося можливим, ОСОБА_10 , знаходячись в м. Білгород - Дністровський, маючи намір на втягнення неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонував останньому здійснити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, чим викликав у останнього бажання і рішучість скоїти корисливий злочин, а саме заволодіти майном ОСОБА_20 .
Такі дії, ОСОБА_10 кваліфікуються за ч. 1 ст. 304 КК України, а саме, втягування неповнолітнього в злочинну діяльність.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.
Отже, ст. 91 КПК України встановлює обов`язкові обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій обвинуваченого в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі об`єктивної сторони, умислу. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, суперечність обставин.
Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що в обвинувальному акті не описана об`єктивна, а також суб`єктивна сторона злочину, що свідчить про неконкретне обвинувачення, у зв`язку з чим порушено право обвинувачених на захист, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушують право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі за приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.
Крім того, всупереч вимог частин 2, 4 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті містяться посилання на висновок експерта № 18 від 18 травня 2018 року, котрий є в розпорядженні органу досудового розслідування та який, до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, розкриває сутність означених доказів обвинувачення, що фактично ставить сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище та суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду.
Суд прийшов до висновку, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.
Відсутність визначення конкретних обставин вчинення злочину, тобто відсутність обов`язкових елементів складу інкримінованого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 злочину, обумовлює неможливість ефективного захисту від обвинувачення та перешкоджає суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 висунуте неконкретне обвинувачення, чим порушено їх право на захист.
Суд вважає, що вказані недоліки унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснити судовий розгляд за правилами ст. 337 КПК України, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а вищенаведене є обставинами що перешкоджають судовому розгляду даного обвинувального акту.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990р. № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Вказані вимоги не можуть бути виконані судом, виходячи з наданого до суду обвинувального акту.
Наведені обставини свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що з урахуванням положень ст. ст. 2, 7, ч. 6 ст. 9, ст. ст. 21, 22, ст. 291 КПК України визнається судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, та з урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Суд не може погодитися з ствердженнями прокурора та представника потерпілого, що всі вказані захисником недоліки можуть бути усунені під час судового розгляду справи, оскільки дійсно ст. 314 КПК України не передбачає можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду.
Все вищевикладене свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.
Крім того, згідно Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 24.02.2016 року п. 9.5.1, п. 18.2.1 засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та поставленням печатки, а також службові, процесуальні, фінансово-господарські та інші документи, складені в органах прокуратури, копії цих документів, а також вхідні та вихідні документи посвідчуються чи засвідчуються печатками або штампами.
Однак на обвинувальному акті затвердженому прокурором Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області відсутня печатка прокуратури.
Що стосується перевірки доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_8 викладених у клопотанні в частині неправильного встановлення прокурором фактичних обставин, то суд вважає, що відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства вказане здійснюється у стадії судового розгляду, коли суд зобов`язаний безпосередньо дослідити докази і дати їм оцінку.
Зазначені підстави для повернення обвинувального акта не свідчать про недотримання вимог ст. 291 КПК України під час складання та затвердження обвинувального акту, та можуть бути уточнені в ході розгляду відповідного обвинувального акту.
Таким чином, з підстав встановлених судом у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 304 ч. 1, ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, ОСОБА_11 ,обвинуваченогоу скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених ст. 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, тому його слід повернути прокуророві для усунення виявлених недоліків, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 337, 369-372, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному проваджені відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 304 ч. 1, 187 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п. 6 КК України повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвали суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - повернути.
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Судді:
Присяжні: