справа № 166/1251/18
номер провадження 1-кс/166/150/19
Ухвала

11 березня 2019 року смт. Ратне

Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000440 від 10 жовтня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

19.02.2019 року до канцелярії Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області подано заяву ОСОБА_3 його представником з проханням передати будь- кому з його уповноважених, за довіреністю від 06.02.2019 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на відповідальне збереження арештоване майно.
Слідчим ОСОБА_5 відмовлено вказаним особам у передачі майна на відповідальне збереження уповноваженим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 довіреністю від 06 лютого 2019 року на відповідальне збереження арештоване майно.
Заявник стверджує, що є протиправною бездіяльність слідчого,яка полягає у відмові передати автомобіль ,технічний паспорт на нього і ключ запалювання на відповідальне зберігання одій з осіб,уповноважених власником відповідною довіреністю.
Просить визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у відмові передати арештоване майно на відповідальне збереження уповноваженим довіреністю від 06 лютого 2019 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
У судовому засіданні адвоккат ОСОБА_4 ,який є представником та діє в інтересах ОСОБА_3 підтримав скаргу, просить її задовольнити повністю або частково, передавши арештоване майно ОСОБА_3 без права його відчуження.
Слідчий ОСОБА_9 просить відмовити у задоволенні скарги,оскільки його дії були законними. Зазначив,що даний автомобіль підлягає зверненню в рахунок держави на забезпечення стягнення штрафу, накладеного на гр. Молдови ОСОБА_10 відповідно до постанови по справі про порушення митних правил № 6047/20500/18 від 20.02.2019 року за ч.3 ст.481,ст.485 МК України, що підтвердив листом Волинської ДФС 176/11/03-70-20-03 від 26.02.2019 року .
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові документи риходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді від 01.02.2019 року,якою клопотання ОСОБА_11 задоволено частково.Скасовано арешт на майно, яке вилучене 10.10.2018 року під час проведення обшуку, шляхом позбавлення права на володіння та користування, а саме: автомобіль «Ауді А 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключ запалювання Залишено накладений арешт на майно, яке вилучене 10.10.2018 року під час проведення обшуку, шляхом позбавлення права на відчуження, а саме: автомобіль «Ауді А 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключ запалювання .
Отже, виходячи із змісту вказаної ухвали суду від 01.02.2019 року , арештоване майно необхідно повернути власнику ( законному володільцю ) ОСОБА_3 .
Разом з тим, ОСОБА_3 уповноважив довіреністю від 06.02.2019 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 діяти в його законних інтересах як спільно так і незалежно окремо один від одного володіння,користування та зберігання ( у тому числі відповідального зберігання) автомобіля "Audi А 6" ( "Ауді А6 " ), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього. Для можливості реалізації повноважень, передбачених цією довіреністю, надав Представникам усі права, які існують на час нотаріального посвідчення цією Довіреністю ( виникнуть чи можуть виникнути у майбутньому , в межах строку її дії ) та надані чинним в Україні законодавством йому - як людині , громадянину України.
21.02.2019 року слідчим листом відмовлено у поверненні арештованого майна, так як в ухвалі суду не зазначено повернення транспортного засобу на відповідальне зберігання , зокрема ОСОБА_3 ,що слідує із листа .
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України,на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За нормами ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу, що передбачено ч.9 ст. 100 КПК України.

Отже, долю речового доказу ,вказаного арештованого майна , буде вирішено після закінчення кримінального провадження.

Як встановлено у слідчому відділенні Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000 440 від 10.10.2018 року за ознаками складу кримінальних правопорушень,передбачених ст.293,ст.356,ч.1 ст.358 КК України.

Арештоване майно визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України,правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1 ст. 317 ЦК України,власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що слідує із п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Поряд з цим, згідно до ч.3 ст. 170 КПК України,у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів справи установлено, що арешт майна частково скасовано за ухвалою слідчогог судді під час досудового розслідування за клопотанням володільця майна ОСОБА_3 .

Таким чином, даючи системний аналіз вищезазначеного законодавства, ОСОБА_3 не є повноправним володільцем майна, оскільки ухвалою слідчого судді заборонено відчуження арештованого майна, а отже слідчим правомірно відмовлено передати автомобіль «Ауді А 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього на відповідальне збереження уповноваженим довіреністю від 06 лютого 2019 року.
У відповідності до ч.2 ст. 100 КПК України,речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, частково скасований арешт майна щодо користування і володільця майна має лише ОСОБА_3 ..
Крім того, ОСОБА_3 повинен бути ознайомлений із відповідальністю за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, що передбачено ст. 388 КК України.
За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, оскільки слідчий зобов`язаний передати арештоване майно особисто ОСОБА_3 із забороною його відчуження.

Посилання слідчого ОСОБА_5 , що арештоване майно не підлягає поверненню, оскільки підлягає зверненню в порядку виконання постанови Волинської митниці ДФС не заслуговує на увагу, оскільки воно є речовим доказом у кримінальному провадженні і повинно зберігатися відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.303,306,307 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 ,який є представником та діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Відмовити у визнанні протиправною бездіяльність слідчого СВ Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у відмові передати арештоване майно на відповідальне збереження уповноваженим довіреністю від 06 лютого 2019 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
Передати автомобіль «Ауді А 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього на відповідальне збереження особисто ОСОБА_3 з правом володіння та користування на виконання ухвали слідчого судді Ратнівського районного суду від 01.02.2019 року, яка набрала законної сили 11.02.2019 року.

Залишити накладений арешт на майно, яке вилучене 10.10.2018 року під час проведення обшуку, шляхом позбавлення права на відчуження, а саме: автомобіль «Ауді А 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього на виконання ухвали слідчого судді Ратнівського районного суду від 01.02.2019 року, яка набрала законної сили 11.02.2019 року.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1