печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ТОВ «Крамстайл» про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ТОВ «Крамстайл» звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який був накладений на грошові кошти та на майно.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що арешт майна є безпідставним, необгрунтованим та неспіврозмірним.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав викладених в клопотанні.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003630 від 13.11.2017, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України.
Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задоволено та накладено арешт на грошові кошти та на майно.
У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя дослідивши матеріали додані до клопотань про скасування арешту майна, встановив, що в ухвалах відсутнє будь-яке посилання на доказ, який би вказував або підтверджував факт, що вилучені грошові кошти, матеріали та сировина, на яке накладено арешт, належать до речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, що предмети, були об`єктом кримінально протиправних дій, чи набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також відсутнє посилання на будь-який доказ, який би вказував, що майно має відношення до злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України, щодо яких здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також встановлено, що ТОВ "Крамстайл" зареєстроване в порядку та спосіб, передбачений чинним законодавством, як суб`єкт господарювання та здійснює діяльність з виробництва текстильних виробів та робочого одягу, виробництва спіднього одягу, оптової торгівлі одягом та взуттям, роздрібної торгівлі в спеціалізованих магазинах. На виконання мети своєї господарської діяльності, зокрема, провадить діяльність з переробки сировини (пошиття/виробництва одягу) на замовлення іноземних контрагентів (замовників).

Арештоване майно згідно ухвали від 28.09.2018 року по справі №757/47815/18-к (матеріали та сировина, що була вилучена в ходу обшуку) належить на праві власності третім особам, а саме ТОВ "Wolczanka Shirts Manufacturing" та AB "Vilkma", а ТОВ "Крамстайл" на виконання умов контракту №4 від 01.04.2017 року та контракту №3 від 01.04.2017 року відповідно мав використати поставлену сировину виключно згідно інструкцій замовника, а саме пошити одяг та експедувати його у строк протягом 120 днів, який наразі спливає.

Арештоване майно згідно ухвали від 28.09.2018 року по справі №757/47813/18-к, а саме грошових коштів у сумі 1 097 600 грн., 2600 доларів США та 370 Євро, належать ОСОБА_4 на праві власності, збиралися з метою погашення заборгованості та на виконання умов кредитного договору №38/КВ-08 від 12.06.2008 року, із забезпеченням виконання зобов`язання за договором у вигляді застави квартири, та зберігалися на робочому місці в ПрАТ "Луга" (), де в подальшому були вилучені в ході обшуку від 25.09.2018 року.

Окрім цього, хоча на даний час і триває досудове розслідування, однак орган досудового розслідування не надав суду належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, що арештоване майно якимось чином пов`язано із протиправною діяльністю, дані щодо якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тим більше, що майно здобуте злочинним шляхом, є знаряддям злочину, чи службові особи працівники є підозрюваними у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі "Броньовський проти Польщі" від 22.06.2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції", "Малама проти Греції", "Україна-Тюмень проти України", "Спорронг та Льонрот проти Швеції" констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію "законів". Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25.03.1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22.09.1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10.05.2007 року).

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Крім того, п. 38 рішення по справі "Ісмайлов проти Росії" (від 16.10.2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Аналогічна правова позиція відображена у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар" для особи (справа "Ізмайлов проти Росії", п. 38 рішення від 16.10.2008 р.).

Виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження, а також тієї обставини, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеним, що потреба в арешті майна відпала, оскільки слідчий або прокурор не з`явились в судове засідання та не висловили власну позицію щодо необхідності у забезпеченні арешту вказаного майна, відтак клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст. 174 КПК України
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ТОВ «Крамстайл» про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт з тимчасово вилученого майна, а саме з грошових коштів - доларів США у сумі 2600 номіналом "100" з наступними номерами: LB23953051K, LE71537775В, LB70367447K, LB97768557G, LB84415404G, НВ62438534Е, НВ28599195В, АВ26965547А, КВ75243528С, КВ87242801В, KB54758909F, НВ26963084К, KB54758908F, КК65316153В, AB16383029N, KB94731866D, KB9473I863D, KB80280453D, АВ08418547R, KG13573779А, НВ21294277М, КВ88342392Н, HB03609296G, KE28539724B, КВ29370852С, KG32731761A, грошових коштів - Євро у сумі 370 номіналом "100"- Х3 (1 шт), номіналом "50" - S4, S6, S4, Х6 (4 шт), номіналом "20"- NZ, SD (2 шт.), номіналом 10 - N8, (1 шт), номіналом 5 - VB, SD, SE, VA (4 шт.); грошових коштів - у сумі 1 097 600 гри. купюрами номіналом 500 грн. в кількості 1900 шт номіналом 200 грн. в кількості 563 шт., номіналом 100 грн. в кількості 350 шт., що загалом складає 2600 доларів США, 370 Євро, 1 097 600 гривень), накладеного у межах кримінального провадження за №0003630 від 13.11.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року по справі № 757/47813/18-к.
Скасувати арешт з тимчасово вилученого майна, а саме: 90 коробів з "кроєм" у них та тканину у рулонах загальною кількістю 23029 метрів (двадцять три тисячі двадцять дев`ять метрів), накладеного на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2018 року по справі №757/47815/18-к, із забороною службовим особам та працівникам ТОВ "Крамстайл" (), ПАТ "Швея" (ЄДРПОУ 5502516), їх представникам та будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись вищезазначеним майном.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1