Справа № 559/593/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно матеріали кримінального провадження № 0000273 по обвинуваченню

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мартинівка, Дубенського району Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.11.2017 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,
та угоду про визнання винуватості від 27 листопада 2018 року, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 , засуджений 23.11.2017 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт. Після набрання даними вироком суду законної сили, згідно розпорядженням суду від 27.12.2017 про виконання вироку, що набрав законної сили, направлений до Дубенського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції для виконання.

ОСОБА_3 , як особа засуджена до відбування покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, маючи умисел направлений на ухилення від відбування громадських робіт з ціллю ухилення від відбування покарань у виді громадських робіт, 12.01.2018 та 24.01.2018 на виклик до Дубенського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції не прибув без поважних причин.

13.03.2018, ОСОБА_3 працівниками Дубенського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було роз`яснено порядок та умови відбування покарання. Цього ж дня, ОСОБА_3 був письмово попереджений, що згідно ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, а також його обов`язки передбачені ч. 1 ст. 37 КВК України.

У подальшому, ОСОБА_3 , як особа засуджена до відбування покарання у виді 200

(двісті) годин громадських робіт відмовився отримувати направлення для виконання призначеного покарання з метою ухилення від відбування покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення від відбування громадських чи виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

27 листопада 2018 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.389 КК України та призначення покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту. Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Дубенського міськрайонного суд Рівненської області від 23.11.2017 до 200 годин громадських робіт, однак станом на 27.11.2018 року не відбуте покарання становить 200 годин громадських робіт, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, складає 25 днів арешту, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту повністю приєднати не відбуте покарання у виді 25 днів арешту та остаточно визначити покарання у виді 3 місяців 25 днів арешту.

Сторони дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди та умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 України, та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільною, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України правильною. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і відповідно до вимог ч. 4ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільною та взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання можливі для виконання.

За таких обставин, суд вбачає наявність усіх фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. За таких підстав, призначене покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт перевести у двадцять п`ять діб арешту.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 27 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 0000273, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту, терміном на 3 (три) місяці.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 72 КК України призначене покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт перевести у двадцять п`ять діб арешту.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 повністю приєднати не відбуту міру покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.11.2017 за ч.1 ст. 185 КК України та остаточно рахувати призначене покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 (трьох) місяців 25 днів арешту.

Речові докази: оригінал особової справи ОСОБА_3 на 35 аркушах залишити при матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя :