справа № 361/898/18
провадження № 1-м/361/1/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 року. Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, такого, що не працює, судимого 16.05.2016 вироком Ленінського районного суду м. Іваново за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 9 років 10 місяців позбавлення волі -

В С Т А Н О В И В :

15.02.2018 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.

Із клопотання вбачається, що 21.11.2017 наказом Міністерства юстиції України № 3689/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Ленінського районного суду м. Іваново від 16.05.2016 громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до статті 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації № 06-34251/17 від 23.03.2017. Так, ОСОБА_6 16.05.2016 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Іваново, залишеним без змін ухвалою судової колегії у кримінальних справах Іванівського обласного суду від 07.09.2016, до 9 років 10 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Іванівській області», датою закінчення строку покарання є 17.04.2015.
Представник Міністерства юстиції України, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду, в судове засідання не з`явився, при цьому в клопотанні зазначено про його розгляд у відсутності представника Міністерства юстиції України. Неприбуття представника особи, яка подала клопотання, не є перешкодою для його розгляду відповідно до частини першої статті 610 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила привести вирок суду Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та Кримінального процесуального кодексу України за частиною 3 статті 307 КК України до позбавлення волі строком на 9 років 10 місяців без конфіскації майна.

Захисник ОСОБА_4 не заперечувала проти приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність до законодавства України для можливості передачі засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання на території України у виді позбавлення волі строком на 9 років 10 місяців за частиною 3 статті 307 КК України.

Заслухавши думку прокурора, захисника, ознайомившись з матеріалами клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини третьої статті 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. На підставі частини першої статті 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Згідно з клопотанням та доданими до нього документами, що відповідають вимогам частини другої статті 610 КПК України, Міністерством юстиції України погоджено передачу для подальшого відбування покарання на території України засудженого вироком суду Російської Федерації ОСОБА_6 , при цьому останній самостійно звернувся з відповідною письмовою заявою, що є обов`язковою умовою для порушення такого питання. Крім того, відповідно до копії листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 1-11/288 від 25.05.2017 останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 є будинок АДРЕСА_1 ..

Частиною третьою статті 610 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 16.05.2016 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Іваново, залишеним без змін ухвалою судової колегії у кримінальних справах Іванівського обласного суду від 07.09.2016, до 9 років 10 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації. Строк покарання засудженому рахується з 16.05.2016, також йому зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 18.06.2015 по 16.05.2016, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою. Вирішено питання по речових доказах. За даними листа Департаменту міжнародного права та співробітництва Міністерства юстиції Російської Федерації № 06-96279/17 від 08.08.2017 вирок вступив в законну силу 07.09.2016.

Злочин, вчинений ОСОБА_6 на території Російської Федерації, згідно з Кримінальним кодексом України відповідає таким статтям кримінального закону: ч. 1 ст. 30 КК РФ відповідає ч. 1 ст. 14 КК України (готування до злочину), п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідає диспозиції ч. 3 ст. 307 КК України (незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В той же час, відповідно до вимог частини четвертої статті 610 КПК України, при визначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за які засуджено ОСОБА_6 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України.

Дії ОСОБА_6 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Іваново від 16 травня 2016 року до позбавлення волі строком на 9 років 10 місяців за вчинення злочину, кваліфіковані за частиною 1 статті 30, пунктом «г» частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації(КК РФ) (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі) ).
Згідно вищевказаного вироку, предметом злочину, за який було засуджено ОСОБА_6 є наркотичний засіб, що містить у собі, а-пірролідиновалерофенон - PVP і являється наркотичним засобом- похідним речовини N-метилефедрону - PVP , масою 182,44 г., а також мефедрон(4- метилметкатинон) масою 202,34 г. та наркотичний засіб метиловий ефір 3-метил-2 (1-пентил- ІН- індазол-3 карбоксамідо) бутанової кислоти масою 335,9 г., які за інформацією, наданою Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками включені до списку № 2 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, а тому їх обіг на території України підпадає під дію заходів контролю, регламентованих Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

Відповідно до розмірів вищезазначених наркотичних речовини, що знаходяться в незаконному обігу, затверджені наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 512/4733, та становлять особливо великий розмір.

За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 3 статті 307 КК України, оскільки придбання наркотичних засобів з метою збуту в особливо великих розмірах є закінченим складом злочину і на відміну від законодавства Російської Федерації не може кваліфікуватися як стадія готування до злочину.

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_6 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згодний на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України. Вирок Ленінського районного суду м. Іваново від 16 травня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.30, п. «г» ч .4 ст. 228. 1 КК РФ та призначено покарання у виді 9 років 10 місяців позбавлення волі, слід привести у відповідність із законодавством України, дотримуючись вимог пункту «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, та вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 3 статті 307 КК України до 9 років 10 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки санкція ч. 4 ст. 228.1 КК РФ на відміну від ч. 3 ст. 307 КК України не передбачає додаткового покарання у виді конфіскації майна, а тому її застосування погіршить становище засудженого, в зв`язку з чим суд не вправі застосовувати до ОСОБА_6 такий вид додаткового покарання.

Строк покарання засудженому необхідно рахувати з 16 травня 2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 18 червня 2015 року по 16 травня 2016 року.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, ст.ст. 372, 602, 609, 610, 614 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Вирок Ленінського районного суду м. Іваново від 16 травня 2016 року,за яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30,п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації ( КК РФ) та призначено покарання у виді 9 років 10 місяців позбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_6 вважати засудженим за частиною 3 статті 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 10 (десять) місяців без конфіскації майна.

Строк покарання засудженому необхідно рахувати з 16 травня 2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання за строк тримання під вартою з 18 червня 2015 року по 16 травня 2016 року.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором - до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.

Суддя ОСОБА_1