печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого про зупинення кримінального провадження від 03.10.2018, керуючись ст. ст. 135-136, 278, 280, 303-309 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
12 жовтня 2018 року адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зі скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 03.10.2018 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001764 від 31.12.2014 та одночасно просить визнати безпідставним прийняте рішення та видалити із ЄРДР інформацію про внесення відомостей про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001764 від 31.12.2014.

В обґрунтування своїх доводів адвокат вказує, що постанова про зупинення досудового розгляду є безпідставною та необґрунтованою, що являється формальним приводом затягування розслідування та вказує на бездіяльність слідчого, свідоме порушення принципу розумності строків у кримінальному провадженні та ігнорування вимог ст. 9 КПК України, наслідком чого є порушення права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на справедливий суд, гарантоване кримінальним процесуальним законодавством, Конституцією України та рішеннями ЄСПЛ.

У судове засідання з`явилась адвокат ОСОБА_4 , яка повністю підтримала свою скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 подав суду свої заперечення, в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити в повному обсязі.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Ч.2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що на даний час слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001764 від 31.12.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (в редакції, яка діяла станом на 08.07.2010), ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України (в редакції, яка діяла станом на 08.07.2010), а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369, ч.3 ст. 209 КК України.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 03.10.2019 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001764 від 31.12.2014 зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з наявною необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. З ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Стаття 280 КПК України, передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні і вказує на те, що досудове розслідування може бути зупинено після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії, для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Аргументуючи висновок про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні прокурор у своїх запереченнях посилається на те, що станом на 03.10.2018 в ході досудового розслідування виникла необхідність у виконанні дій у межах міжнародного співробітництва в Республіці Австрія та Швейцарській Конфедерації.

Окрім цього, у своїх запереченнях прокурор зазначає, що органом досудового розслідування було вжито всіх передбачених кримінальним процесуальним законодавством України заходів для вручення повідомлень про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Наряду з вказаним, судовим розглядом встановлено, що відсутні підстави для висновку про належне повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про підозру. Так, не заслуговують на увагу посилання прокурора ОСОБА_3 на дотримання порядку повідомлення про підозру особам у спосіб, передбачений КПК України, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до положень ч. 2, 7 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Згідно ч. 1 ст. 566 КПК, особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу. Викликаній особі, крім підозрюваного та обвинуваченого, повідомляється про розмір і порядок відшкодування витрат, пов`язаних з викликом. Запит (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, направляється компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, зібраних стороною обвинувачення, з 28 січня 2015 року органу досудового розслідування було відомо про те, що ОСОБА_6 20 лютого 2014 року виїхав за межі України у напрямку Російської Федерації.

Також органу досудового розслідування відомо, що ОСОБА_5 21 лютого 2014 року виїхав за межі України у напрямку Російської Федерації.

Відомості про повернення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на територію України відсутні.

Таким чином, у матеріалах кримінального провадження знаходилася інформація про перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на території Російської Федерації.

З огляду на положення наведених норм права, суд вважає, що повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про підозру мало відповідати вимогам ч. 7 ст. 135 КПК України, а саме шляхом вручення згідно з міжнародними договорами про правову допомогу, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Проте станом на дату винесення оскаржуваної постанови 03 жовтня 2018 року, органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана ВРУ.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12 грудня 2018 року Департаментом міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України направлено до Генеральної прокуратури Російської Федерації запит про надання міжнародної правової допомоги, в якому запитано зокрема, вручення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомлень про підозру в рамках кримінального провадження №0001764 від 31.12.2014.

Надавши ці матеріали суду, орган досудового розслідування фактично підтвердив, що 12 грудня 2018 року лише приступив до виконання вимог КПК України в частині належного повідомлення про підозру.

Оскільки, ч.1 ст.280 КПК України за своєю правовою конструкцією передбачає можливість зупинення досудового розслідування виключно за умови належного повідомлення особі про підозру, то неналежне повідомлення особи про підозру повністю унеможливлює зупинення досудового розслідування.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя дійшла висновку, що органом досудового розслідування було зупинено досудове розслідування до повідомлення особі про підозру, а тому таке рішення є незаконним, що тягне за собою його скасування.

Окрім цього, вимогами ч.5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, оскільки у ній відсутнє обґрунтування необхідності виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва та відсутні будь-які посилання, чому без цих дій неможливо завершити досудове розслідування.

Згідно вимог ч.2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування всі слідчі (розшукові) дії, проведення яких необхідне та можливе. Згідно ч.2. ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають, так і ті, які виправдовують підозрюваного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи,

суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в

не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Аналізуючи обставини, встановлені судовим розглядом, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 03.10.2018 року про зупинення досудового розслідування прийнята передчасно, в порушення порядку, передбаченого ст. 280 КПК, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про підозру в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 135, 566 КПК України, без врахування фактичних обставин кримінального провадження №0001764 від 31.12.2014, без належного правового обґрунтування, тобто є такою, яка винесена не у відповідності до положень КПК України та, як наслідок, підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги щодо визнання безпідставним прийнятого рішення слідчим про зупинення досудового розслідування, задоволенню не підлягає в силу положень

кримінального процесуального законодавства, якими не передбачено визнання рішення

безпідставним, оскільки, згідно з ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатом розгляду скарги може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити чи вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, а відтак у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Також, слідчий суддя вважає, що у задоволенні вимоги щодо видалення із ЄРДР

інформації про внесення відомостей про зупинення досудового розслідування у

кримінальному провадженні №0001764 від 31.12.2014 на підставі п.3 ч. 1 ст. 280 КПК України, слід відмовити, оскільки у слідчого судді відсутні повноваження щодо

внесення відомостей до вказаного реєстру та виходячи з норми передбаченої ч.2 ст. 282 КПК України, вказані вимоги мають причинно-наслідковий зв`язок у разі скасування слідчим суддею рішення про зупинення досудового розслідування, оскільки зі змісту вказаної статті вбачається, що зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора зокрема у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 135-136, 278, 280, 303-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 03.10.2018 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001764 від 31.12.2014 за ч.3 ст.368-2, ч.3 ст.368, ч.1 ст. 369, ч.3 ст. 209, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 368 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1