Провадження № 1-кп/127/850/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про яке внесені 09.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001383,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2018 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 призначене до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2019 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, строк якого закінчується 12.04.2019.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою зазначив, що існують ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор просив суд звернути увагу на те, що обвинувачений є неодноразово судимим, відсутнє стабільне джерело доходу тому, на переконання прокурора, існує ризик, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти нові корисливі злочини, а також обвинувачений може переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_5 при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді триманням під вартою поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт мотивуючи тим, що він не має наміру переховуватися від суду.

Потерпілі та їх законні представники в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Відповідно до п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. У суду є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Суду не надано доказів, що у обвинуваченого є постійне джерело доходів, тому існує ризик, що останній може продовжувати вчиняти нові корисливі злочини. З урахуванням стадії судового розгляду, а саме те, що на даний час триває допит потерпілих, існує ризик вчинення тиску обвинуваченим на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні. Також продовжує існувати ризик того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , останній іншим чином перешкоджатиме розгляду кримінального провадження в суді.

За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому необхідно продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 371 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 09.04.2019 до 07.06.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: