Справа №583/242/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/767/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 583/242/18 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Волгоград РФ, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.2 ст.289 КК України, та визнаний невинуватим і виправданий по епізоду обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України щодо крадіжки 18.11.2017 у зв`язку з недоведеністю наявності в діянні складу злочину,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_12 просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене йому покарання, враховуючи те, що він повністю визнав свою вину, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину та усунув заподіяну шкоду, при цьому відсутні обставини, які обтяжують покарання, внаслідок чого строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією статті;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 також просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого і призначити ОСОБА_10 більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК, оскільки останній повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, жалкує з приводу вчиненого, активно сприяв розкриттю злочинів, на момент вчинення злочинів перебував у складному матеріальному становищі та у стані сильної емоційної напруги, раніше не судимий, а також не характеризується негативно.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.05.2018 ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК, і йому призначене покарання: за ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.185 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.2 ст.289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Стягнуто на користь держави 4419,01 грн. в рахунок відшкодування витрат за проведення експертиз.

Одночасно вказаним вище вироком суду ОСОБА_10 визнаний невинуватим і виправданий по епізоду обвинувачення за ч.2 ст.185 КК щодо крадіжки 18.11.2017 у зв`язку з недоведеністю наявності в діянні складу злочину.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_10 в нічний час 01.10.2017 проник до нежитлового буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор вартістю 700 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_14 майнової шкоди.

14.11.2017 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні під`їзду № 3 по АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав велосипед вартістю 2133 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_15 майнової шкоди.

09.12.2017 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись у приміщенні магазину «Канцтовари» по АДРЕСА_4 , повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 285 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_16 майнової шкоди.

10.12.2017 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні під`їзду АДРЕСА_5 , повторно, таємно викрав велосипед вартістю 3333,33 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_17 майнової шкоди.

12.12.2017 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні під`їзду АДРЕСА_6 , повторно, таємно викрав два велосипеди загальною вартістю 1119,50 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_18 майнової шкоди.

15.12.2017 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_10 проник спочатку на подвір`я по АДРЕСА_7 , а потім і до літньої кухні, звідки таємно, повторно викрав 4 алюмінієві каструлі загальною вартістю 702,74 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_19 майнової шкоди.

15.12.2017 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_10 проник на подвір`я по АДРЕСА_7 , звідки таємно, повторно викрав алюмінієвий бідон вартістю 353 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_20 майнової шкоди.

31.12.2017 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи повторно, незаконно заволодів належним ОСОБА_21 автомобілем ИЖ 21251 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_22 , чим завдав йому майнової шкоди в сумі 13849,50 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 також пред`явлене обвинувачення в тому, що він 18.11.2017, знаходячись у квартирі АДРЕСА_8 , повторно, таємно викрав зимові кросівки вартістю 3493 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_23 майнової шкоди.

Розглянувши кримінальне провадження у вказаній частині та дослідивши всі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, які б підтверджувати наявність у обвинуваченого умислу не незаконне заволодіння майном з корисливим умислом, внаслідок чого виправдав ОСОБА_10 у зв`язку з недоведеністю наявності в діянні складу злочину.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили змінити вирок суду та пом`якшити призначене покарання, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення судового рішення без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 і ч.2 ст.289 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційних скарг про пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, внаслідок чого задоволенню не підлягають.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, і при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів, два з яких згідно ст.12 КК є тяжкими злочинами, а один злочином середньої тяжкості, так і обставини, які його пом`якшують, зокрема каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції врахована характеристика обвинуваченого та відсутність у нього судимостей.

Незважаючи на те, що судом першої інстанції і визнано наявність каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди, однак самі по собі ці обставини істотно не впливають на застосування положень ст.69 КК при визначенні виду та розміру покарання і повинні враховуватися у сукупності з усіма іншими обставинами кримінального провадження (даними про особу винного), з якими кримінальний закон пов`язує призначення покарання.

Зокрема, відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З огляду на викладене, для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК, крім кількох обставин, що пом`якшують покарання, необхідно, щоб ці обставини з урахуванням особи винного істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відсутнє у матеріалах кримінального провадження.

Слід зазначити, що враховуючи зазначені вище обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 покарання у мінімальних розмірах, передбачених санкціями ч.3 ст.185 і ч.2 ст.289 КК.

Як зазначено у правовій позиції рішення Верховного Суду України у справі стосовно ОСОБА_24 , норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст.65 КК , в якій установлено загальні засади призначення покарання.

У відповідності до ч.1 ст.65 КК, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для застосування до ОСОБА_10 положень ст.69 КК, яка дає можливість призначення йому відповідно основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.2 ст.289 КК, або ж перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях вказаних норм закону за ці злочини, оскільки незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, все ж ці обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого про те, що строк призначеного йому покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого тією чи іншою санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні яких він визнаний винуватим, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини не є в повній, необхідній та достатній мірі такими, обов`язкова наявність яких в розумінні ст.69-1 КК свідчила б про існування підстав для застосування до нього даної норми кримінального закону, як про це фактично він просить у своїй апеляційній скарзі.

Визначивши ОСОБА_10 покарання в межах санкцій ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.2 ст.289 КК, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-66 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненим ним діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що ОСОБА_10 повністю визнав свою вину. жалкує з приводу вчиненого, на момент вчинення злочинів перебував у складному матеріальному становищі та у стані сильної емоційної напруги, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки ці обставини також істотно не впливають на визначення виду і розміру покарання та не можуть виправдовувати з огляду на вимоги закону вчинення обвинуваченим ряду умисних корисливих злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а самі апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2018 року відносно ОСОБА_25 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_26 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4