Справа № 457/820/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/363/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000748 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.5, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 05 січня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст. 15, п.п.5, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 15, п.п.5, 12 ч.2 ст. 115 КК України десять років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України чотири роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання десять років позбавлення волі.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст. 15, п.п.5, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 15, п.п.5, 12 ч.2 ст. 115 КК України десять років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України чотири роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання десять років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 27 лютого 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з 27 лютого 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користь держави в рівних частинах витрати на залучення експерта в сумі 3387,06 грн., а саме, - по 1693,53 грн. з кожного.
Ухвалу Галицького районного суду від 28 лютого 2017 року про накладення арешту на майно скасовано.
Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приблизно в червні місяці 2016 році, за попередньою змовою групою осіб, з мотивів помсти, а саме за неповернення ОСОБА_6 боргу ОСОБА_12 , запланували вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , 11.08.2016 приблизно о 17:00 год., знаходячись у м.Дрогобич, Львівської області, маючи умисел на незаконне придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, залучив ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що останній має навики поводження із вибуховими пристроями, який у свою чергу мав виготовити саморобний вибуховий пристрій для безпосереднього виконання замовлення вчинення вбивства ОСОБА_12 .
З цією метою ОСОБА_6 , 24.08.2016 приблизно о 07:30 год., знаходячись у м.Дрогобич, Львівської області, за винагороду в сумі 600 доларів США, отримав від ОСОБА_13 несправжній (імітаційний) засіб-макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), який приводиться у дію здійсненням дзвінка із будь-якого абонентського номеру на номер НОМЕР_1 , що знаходився в пристрої, який разом з вказаним макетом ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 для вчинення вбивства ОСОБА_12 . При цьому, ОСОБА_6 був переконаний, що отримав від ОСОБА_13 справжній саморобний вибуховий пристрій, який був ним використаний, проте не спрацював.
Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на реалізацію злочинного умислу на незаконне придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, 23.12.2016 приблизно о 11:06 год., знаходячись на території АЗС «Сокар», що в с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, знову залучили ОСОБА_13 , який у свою чергу мав вдруге виготовити саморобний вибуховий пристрій для безпосереднього виконання замовлення вчинення вбивства ОСОБА_12 .
З цією метою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 23.02.2017 приблизно о 22:58 год., знаходячись на території АЗК «Шелл», що по вул. Західно-Окружній у м. Хмельницькому, отримали від ОСОБА_13 несправжній (імітаційний) засіб-макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), який приводиться у дію здійсненням дзвінка із абонентського номеру НОМЕР_2 на абонентський номер НОМЕР_3 , які разом з вказаним макетом ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для вчинення вбивства ОСОБА_12 . При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були переконані, що отримали від ОСОБА_13 справжній саморобний вибуховий пристрій, помилково вважаючи його таким, що може бути використаний за призначенням.
Разом з тим, після отримання несправжнього (імітаційного) засобу-макету радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою реалізації вищевказаного умислу, для підготовки та безпосереднього вчинення вбивства, згідно попередньої домовленості між собою, проводили спостереження за ОСОБА_12 , під час його перебування у м. Дрогобич та м. Трускавець, Львівської області, підшуковували необхідні засоби та знаряддя для монтування несправжнього (імітаційного) засобу-макету радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), який приводиться у дію здійсненням дзвінка із абонентського номеру НОМЕР_2 на абонентський номер НОМЕР_3 , в автомобіль марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , що перебуває у користуванні ОСОБА_12 , помилково вважаючи його таким, що може бути використаний за призначенням.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою забезпечення реалізації свого злочинного умислу неодноразово зустрічались у м. Трускавець і м.Дрогобич, Львівської області та організовували спостереження за ОСОБА_12 , автомобілем останнього марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , отримуючи таким чином інформацію про пересування останнього, місця зупинок вказаного транспортного засобу та підшуковували засоби і знаряддя, необхідні для вчинення вбивства ОСОБА_12 .
Для реалізації даного злочинного умислу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно, за попередньою змовою, 26.02.2017 приблизно о 03:10 год., з метою вчинення вбивства ОСОБА_12 , невстановленим способом, проникли у автомобіль ОСОБА_12 марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , який знаходився по вул. Грушевського, 95/2, у м.Дрогобич, Львівської області та встановили під переднім сидінням водія в автомобілі, яким користується ОСОБА_12 , марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , вищезгаданий несправжній (імітаційний) засіб-макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), який приводиться у дію здійсненням дзвінка із абонентського номеру НОМЕР_2 на абонентський номер НОМЕР_3 , та продовжували візуальне спостереження за вказаним автомобілем з метою вбивства ОСОБА_12 , шляхом приведення у дію вказаного несправжнього (імітаційного) засобу-макету радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), помилково вважаючи його таким, що може бути використаний за призначенням та після використання спричинить смерть ОСОБА_12 .
В подальшому, для реалізації свого злочинного умислу 27.02.2017, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно, за попередньою змовою, з метою вчинення вбивства ОСОБА_12 , знаходились у м. Трускавець, Львівської області для встановлення місця знаходження останнього та обрання місця, в якому можна було б здійснити його вбивство вищевказаним способом.
Так, ОСОБА_7 , 27.02.2017 приблизно о 19:38 год., знаходячись у м. Трускавці Львівської області, спільно з ОСОБА_6 переконавшись у тому, що ОСОБА_12 знаходиться в автомобілі марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , по вул. Дрогобицькій, 37, у м. Трускавець, Львівської області, діючи на виконання спільного злочинного умислу, з метою приведення у дію вказаного несправжнього (імітаційного) засобу-макету радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), помилково вважаючи його таким, що може бути використаний за призначенням та після використання спричинить смерть ОСОБА_12 , здійснив дзвінок із абонентського номеру НОМЕР_2 на приймаючий пристрій, вмонтований в несправжній (імітаційний) засіб-макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), приводячи його в дію.
Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконали усі дії, спрямовані для вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , однак, свій злочинний умисел до кінця не довели з незалежних від них причин, оскільки їхні дії заздалегідь були попереджені працівниками поліції, які їх і затримали.
Крім того, ОСОБА_6 , 11.08.2016 приблизно о 17:00 год., знаходячись у м. Дрогобич, Львівської області, маючи умисел на незаконне придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, залучив ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що останній має навики поводження із вибуховими пристроями, який у свою чергу мав виготовити саморобний вибуховий пристрій для безпосереднього виконання замовлення вчинення вбивства ОСОБА_12 .
В подальшому, для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , 24.08.2016 приблизно о 07:30 год., знаходячись у м. Дрогобич Львівської області, за винагороду в сумі 600 доларів США, отримав від ОСОБА_13 несправжній (імітаційний) засіб-макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), який приводиться у дію здійсненням дзвінка із будь-якого абонентського номеру на номер НОМЕР_1 , що знаходився в пристрої, який разом з вказаним макетом ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 для вчинення вбивства ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_6 був переконаний, що отримав від ОСОБА_13 справжній саморобний вибуховий пристрій, помилково вважаючи його таким, що може бути використаний за призначенням.
Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на реалізацію злочинного умислу на незаконне придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, 23.12.2016 приблизно о 11:06 год., знаходячись на території АЗС «Сокар», що в с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, знову залучив ОСОБА_13 , який у свою чергу мав вдруге виготовити саморобний вибуховий пристрій для безпосереднього виконання замовлення вчинення вбивства ОСОБА_12 .
З цією метою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 23.02.2017 приблизно о 22:58 год., знаходячись на території АЗК «Шелл», що по вул. Західно-Окружній у м. Хмельницькому, отримали від ОСОБА_13 несправжній (імітаційний) засіб-макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою (без вибухової речовини та засобів ініціювання), який приводиться у дію здійсненням дзвінка із абонентського номеру НОМЕР_2 на абонентський номер НОМЕР_3 , які разом з вказаним макетом ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для вчинення вбивства ОСОБА_12 . При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були переконані, що отримали від ОСОБА_13 справжній саморобний вибуховий пристрій, помилково вважаючи його таким, що може бути використаний за призначенням.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_10 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати даний вирок та направити справу на новий судовий розгляд.
В обґрунтування покликається на те, що даний вирок підлягає скасуванню, так як судом першої інстанції не було чітко визначено потерпілого або потерпілих, а також власника автомобіля марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_4 , а тому просить визначити кому насправді належить вищенаведений автомобіль і хто ним користувався. Також судом не досліджено зв`язок між ним та свідком ОСОБА_13 , вважає, що його слід повторно допитати, а також протоколи щодо результатів здійснення негласних слідчих розшукових дій. Звертає увагу, що його захисник адвокат ОСОБА_14 клопотав про призначення голосової експертизи по деяких результатах здійснення негласних слідчих розшукових дій, однак такі судом першої інстанції були проігноровані. Також, не було зроблено й дактилоскопічної експертизи на макеті вибухівки на предмет наявності відбитків пальців. Вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які протоколи, результати голосової та дактилоскопічної експертиз, показання свідків та потерпілих, які б надали підстави вважати, що саме він разом з ОСОБА_13 встановлювали муляж вибухового пристрою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати даний вирок та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування покликається на те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення вироку, неповно та необ`єктивно провів судове слідство, так як вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не підтверджується жодними доказами та документами, а слідство було упередженим та проводилось з обвинувальним ухилом. Більше того, матеріали негласних слідчих дій належним чином не відкриті, а дослідженні в судовому засіданні протоколи негласних розшукових слідчих дій в межах кримінального провадження жодним чином не відповідають інформації, яка міститься на цифровому носії до зазначених протоколів. Звертає увагу, що з рапорту оперуповноваженого, який проводив відеоспостереження за ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 затриманий 27 лютого 2017 року, одразу після затримання обвинувачений заявив, що бажає мати захисника та побачення з ним, проте клопотання задоволено не було, що є грубим порушенням права на захист.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати даний вирок частково, а саме в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п.5, 12 ч.2 ст. 115 та ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України, у цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п.5, 12 ч.2 ст. 115 та ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини.
В обґрунтування покликається на те, що даний вирок підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, зокрема у судовому засіданні, яке відбувалося 11 жовтня 2017 року свідок ОСОБА_13 стверджував, що ОСОБА_6 ніколи не казав, що у нього є пособник, ОСОБА_15 обвинуваченого ОСОБА_7 не знає і жодного разу з ним не спілкувався. Потерпіла ОСОБА_16 зазначила, що обвинуваченого ОСОБА_7 не знає і ніколи з ним не бачилась та немає жодних претензій до обвинувачених. Апелянт звертає увагу, що під час судового засідання, яке проводилось 04 січня 2018 року подавав клопотання про проведення портретної експертизи для ідентифікації особи, яка зображена на відеозаписі подій, що відбувались 23 грудня 2016 року, а також для ідентифікації особи, яка керувала автомобілем Daewoo Lanos 26 грудня 2017 року, однак у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено. Також наголошує на тому, що обвинувачений ОСОБА_7 заперечив, що здійснював дзвінок на номер телефону, який мав привести до вибуху пристрою, стверджує, що його підставив ОСОБА_6 , так як у нього не було умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 , тому він не вчиняв замах на придбання вибухових пристроїв. Щодо істотного порушення кримінального процесуального закону, то процесуальні документи, що стали правовою підставою для проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме ухвали Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2016, 26.07.2016, 30.01.2017, 02.12.2016, 24.01.2017 та 22.02.2017 відсутні та стороні захисту не відкривались.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а такої їх захисників на підтримання апеляційних скарг, прокурора, який вважає вирок законним та просить залишити апеляційні скарги без задоволення, з`ясувавши обставини кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.
Відповідно вимог п.1 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (Справа "Салов проти України").
Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.
Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.
Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається із вироку Сихівського районного суду м.Львова від 05 січня 2018 року, вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, доводиться показаннями свідків, протоколами огляду місця події, прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами про результати негласних слідчих дій, висновками експертиз, речовими доказами.
Однак при постановленні вироку, Сихівський районний суд м.Львова не перевірив дотримання правоохоронним органами законної процедури проведення вказаної негласної слідчої дії, що становило основний критерій допустимості її результатів, як джерела доказів, а зазначив лише, що відповідно до листа Апеляційного суду Львівської області від 24.07.2017 року ухвалами вищенаведеного суду надано дозвіл на проведення НСРД, а ненадання вказаних ухвал пояснюється позицією Апеляційного суду Львівської області, яка висловлена в даному листі, а тому вважає протоколи про результати НСРД належними та допустимими доказами.
З матеріалів провадження вбачається, що на виконання вимог ст. 290 КПК стороною обвинувачення не було надано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисникам для ознайомлення ухвал слідчого судді апеляційного суду від 28.12.2016 року, 26.07.2016 року, 30.01.2017 року, 02.12.2016 року, 24.01.2017 року та 22.02.2017 року, на підставі яких у справі проводилися негласні слідчі (розшукові) дії.
За правилами ст. 290 КПК обов`язковому відкриттю підлягають усі зібрані сторонами матеріали, крім випадків, передбачених абз.2 ч.6 вказаної норми, у тому числі й ті, які є правовою підставою для проведення органом досудового розслідування негласних слідчих (розшукових) дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів, оскільки за умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів та принцип рівності сторін у кримінальному процесі.
На необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються негласних слідчих (розшукових) дій, як гарантії справедливого судового розгляду неодноразово наголошував у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини («Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства», «Джасперс проти Сполученого Королівства», «Раманаускас проти Литви», «Банніков проти Росії» та ін.).
Відповідно до приписів ст. 94 КПК України суд, який розглядає обвинувачення по суті зобов`язаний оцінити кожен доказ серед іншого, щодо його допустимості. Якщо сторони ставлять під сумнів, що обставини, за яких доказ було отримано, відповідають вимогам закону, суд зобов`язаний переконатись чи не порушені правила його допустимості, зокрема, чи дотримана належна процедура та гарантії, надані учасникам процесу.
Враховуючи наведене, як встановлено колегією суддів, ухвали слідчих суддів в судовому порядку належно не досліджувались, проте судом визнано належними доказами протоколи проведені на підставі цих ухвал слідчих дій, лише на підставі Листа Апеляційного суду Львівської області, що є передчасним.
Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу, тобто при вчиненні умисного вбивства винний усвідомлює, що своїми діями посягає на життя потерпілого та бажає настання його смерті. Виходячи з положень ст.ст. 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Мотив злочину це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.
Проте, суд першої інстанції визнаючи винними обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15, п.5, 12 ч.2 ст. 115 КК України, у тому що останні приблизно в червні місяці 2016 р., за попередньою змовою групою осіб, з мотивів помсти, а саме за неповернення ОСОБА_6 боргу ОСОБА_12 , запланували вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб, належним чином цього не перевірив, не навів конкретних доказів, які дозволяли суду прийти до вищевказаного висновку, не допитано судом особу ОСОБА_17 щодо якого здійснено замах на вчинення вбивства.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції в обґрунтування доведеності вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 послався на показання свідка ОСОБА_13 , проте в мотивувальній частині обвинувального вироку суд першої інстанції не надав належної оцінки.
Більше того, суд першої інстанції в порушення норм КПК України не дослідив усіх речових доказів, на які у вироку покликається суд, зокрема шість купюр номіналом по 100 доларів США, надані ОСОБА_13 ; номерні знаки НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_18 ; магазин ємністю на 30 патронів до автомата калашникова; пістолет «Makarov,cal 4,5мм.(.177), S, UMAREX» серійний номер пістолета № НОМЕР_6 ; сім-карти; аркуш паперу в клітинку розміром 93мм.х40мм. з написом «»; аркуш паперу з написом в верхній лівій частині «Recordati» розміром 155мм.х130мм. з написом «»; препарат сльозоточивої та дратівливої дії «Терен-4М», несправжній (імітаційний) засіб макет радіокерованого саморобного вибухового пристрою(без вибухової речовини та засобів ініціювання), а також цифрові носії з звуко,- та відеозаписами №: 236т, 237т, 238т, 240т, 283т, 282т, 89т, 62т, 57т, 61т, 78т, 75т, 77т, 91т, 85т, 2542т, 2543т, 94т, 1982т, 1983т, 2461, 2460т, 193т, 195т, 216т, 242т, 239т, 241т, 42/1916т, 363т, 298т.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги що допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону мають істотний характер , враховуючи, що судом першої інстанції залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких необхідно для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення по даному кримінальному провадженню, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Задовольняючи частково апеляційні скарги та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 05 січня 2018 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до проведення підготовчого судового засідання, але не більше як на 60 днів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4