Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2360/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 286, ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинувачуваного: ОСОБА_8

представника цивільного

позивача: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 та обвинувачуваного ОСОБА_8 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2018 року яким засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами;
- за ч. 2 ст. 289 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено незмінним, але не довше, аніж 60 діб з дати винесення вироку, тобто по 02.12.2018 включно.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з часу його затримання з 01.10.2017.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Акціонерного товариства «Житомиробленерго» в особі Радомишльського РЕМ суму завданих збитків в розмірі 7 448,82 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи транспортного засобу в сумі 989,60 грн. та для проведення судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди в сумі 790,96 грн., а всього 1 780,56 грн.
Речові докази:
- автомобіль марки «MERSEDES VITO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, зеленого кольору, з механічними ушкодженнями, повернутий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , залишено в користуванні останнього;
- зріз тканини з переднього пасажирського сидіння з плямами бурого кольору; змив речовини на марлевий тампон з нижньої частини правого пасажирського сидіння; змив на марлевий тампон з полімерної частини передньої стійки; змив на марлевий тампон з ручки перемикача передач; змив на марлевий тампон з ручки лівих водійських дверей; змив на марлевий тампон з керма автомобіля упаковані до 6 паперових конвертів; зразки крові ОСОБА_12 та ОСОБА_8 упаковані до 2 паперових пакетів, передані на зберігання до кімнати речових доказів Радомишльського ВП знищено.

встановила:

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 з дозволу ОСОБА_11 проживав в господарстві останнього по АДРЕСА_1 та знав, що на подвір`ї завжди стоїть не замкнений автомобіль марки «MERSEDES VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить власнику домогосподарства, ключі від якого знаходилися в салоні авто.
01.10.2017 близько 12 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю ОСОБА_11 на території власного господарства по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , розуміючи протиправний характер вчинюваних дій, незаконно заволодів вказаним автомобілем ОСОБА_11 , шляхом проникнення в салон автомобіля та, завівши двигун, поїхав на автомобілі у власних справах, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в розмірі 95 681,00 гривень.
В цей же день 01.10.2017 близько 12 год. 20 хв., продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 на викраденому автомобілі марки «MERSEDES VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи п.2.1.а, 2.9.а Правил дорожнього руху, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та керуючи автомобілем знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухався по вулиці Микгород в м. Радомишль Житомирської області, перед мостом через річку Мика, порушив ще ряд вимог Правил дорожнього руху, а саме: був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікався від керуванням автомобілем в дорозі, що не дало змоги відповідно реагувати на її зміну (п.2.3 б) Правил), під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, що не дало змоги постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним (п.12.1 Правил), перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним (п.10.1 Правил), в результаті чого не впорався з керуванням, при цьому зіткнувся з електроопорою, пошкодивши її, потім з`їхав на праве узбіччя та в кювет, де авто правою боковою частиною врізалось в дерево.
В результаті зіткнення пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки голови, ссадини обличчя, закритого перелому кісток правого передпліччя, перелому 5 ребер справа, множинних розривів печінки, правого купола діафрагми, середньої долі правої легені, крововиливу під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку, мозочку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та в результаті яких 01.10.2017 о 12 год. 55 хв. настала смерть ОСОБА_12 в Радомишльській центральній районній лікарні.
Наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_12 знаходяться в прямому причинному зв`язку з неправомірними діями водія ОСОБА_8 , які виразились в порушенні останнім вимог п.п.2.3б, 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин скоєння злочинів, установлених судом, кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності його вини, вважає, що вирок стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Зазначає, що всупереч вимог ч.1 ст. 70 КК України у резолютивній частині вироку не зазначено рішення про не застосування відносно ОСОБА_8 додаткових покарань у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та конфіскації майна.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.2 ст. 289 КК України - скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати її підзахисного за недоведеністю вини.

Зазначає, що ОСОБА_8 свою вину у вчинення інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що за кермом машини він не сидів, алкоголь в той день не вживав, а оскільки отримав травми під час пригоди, деталей ДТП не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що не бачив, хто був за кермом в момент руху автомобіля, а потерпілий ОСОБА_11 підтверджував, що ОСОБА_14 відразу після ДТП заперечував керування транспортним засобом.

Обвинувачуваний ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі, посилається на не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що транспортним засобом не керував, а лише їхав в ньому в якості пасажира, що з врахуванням наявності в автомобілі ключів та свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу, проживання на території господарства потерпілого свідчить про відсутність в його діях складу злочинів.

Вважає, що доказів його вини у справі не має та наводить доводи, що аналогічні апеляційній скарзі захисника, висновки суду базуються виключно на припущення та показаннях зацікавлених свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які перебувають в залежності від потерпілого ОСОБА_11 .

Просить вирок скасувати, а справу закрити за недоведеністю його вини.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, щодо задоволення апеляційної скарги обвинувачення та відхилення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, пояснення захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення представника позивача, який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суд про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.2 ст. 289 КК України підтверджуються сукупністю доказів ретельно досліджених судом та детально наведених у вироку.

Так, зокрема свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні показав, що був безпосереднім очевидцем ДТП, яка сталась 01.10.2017 року за участю автомобіля «MERSEDES VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та стверджував, що відразу підбігши виявив, що за кермом був ОСОБА_8 , а на пасажирському сидінні, без свідомості, ОСОБА_17 .

Зазначені показання, також підтвердили свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які вказали про знаходження на сидінні пасажира саме ОСОБА_22 . Крім цього, свідки вказували на перебування ОСОБА_8 , в стані алкогольного сп`яніння, намаганні його після ДТП завести автомобіль та зрушити з місця.

Потерпілий ОСОБА_23 , в судовому засіданні спростував твердження обвинуваченого про те, що автомобілем керував його батько зазначивши, що він не мав відповідних навиків та посвідчення водія. Зазначені обставини підтвердив і потерпілий ОСОБА_11 , який також підтвердив, що ніколи не дозволяв користуватися автомобілем обвинуваченому.

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 вказали, що бачили ОСОБА_8 , в день ДТП, в стані алкогольного сп`яніння та підтвердили пояснення потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_23 .

Крім, зазначених доказів твердження сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_8 у заволодінні транспортним засобом та керуванні ним спростовуються висновками СМЕ №221 згідно з якою у ОСОБА_8 виявлено легкі тілесні ушкодження (садна) та №129 щодо виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , згідно до якого у нього виявлено перелом кісток правого передпліччя, перелом 5 ребер справа, множинних розривів печінки, правого купола діафрагми, середньої долі правої легені, крововиливу під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку, мозочку, які відповідно до їх розташування свідчать про перебування потерпілого передньою правою боковою частиною відносно травмуючого об`єкта, що повністю узгоджується з протоколом огляду місця ДТП згідно з яким ушкодження на транспортному засобі були локалізовані в місці знаходження пасажирського сидіння (т.1 а.с.206, 214).

Згідно до дослідження зразків крові ОСОБА_8 відібраних після ДТП у нього було виявлено концентрацію алкоголю 2,82% (т.1 а.с 168)

Відповідно до змісту висновку судово-автотехнічної експертизи №3/972 в діях ОСОБА_8 є невідповідність вимогам п.п. 1.10 (дорожні умови, дорожня обстановка) та п. 12.1 ПДР України.

Зазначені докази, в своїй сукупності, підтверджують правильність висновків суду першої інстанції та спростовують доводи захисту про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, за які він засуджений та перебуванні під час їх вчинення, в стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких сумнівів щодо належності, допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а зокрема ст. 70 КК України на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається зі змісту вироку суд визначив ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань призначених за ч.2 ст. 286 та ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, правильність призначення такого виду покарання, як окремо за кожен злочин так і остаточного, а також не призначення додаткових покарань, прокурором не оспорюється.

За таких обставин, коли суд згідно до ч.1 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання з врахуванням призначених покарань, за кожний злочин, доводи прокурора про необхідність застосування сукупності злочинів до не призначених покарань не ґрунтуються на законі.

Цивільний позов АТ « Житомиробленерго» про відшкодування шкоди завданої злочином вирішено з дотриманням вимог ст. 129 КПК України, стягнуто з обвинуваченого матеріальну шкоду завдану злочином, в розмірі 7 448,82 грн. за пошкодження електроопори, що підтверджується відповідним розрахунком (т. 1 а.с. 49-51).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачуваного ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: