Справа №127/4695/18
Провадження №1-кп/127/224/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0003212 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2018 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Під час підготовчого судового засідання обвинуваченим заявлено клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження за вказаною статтею на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, так як він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії.

Захисник обвинуваченого клопотання свого підзахисного підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_4 добровільно розпочав лікування.

Прокурор з приводу заявленого клопотання заперечив, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 звернувся за лікуванням 25.01.2018, а викрита злочинна діяльність останнього була 24.09.2017. Таким чином, вважає, що обвинувачений має намір у такий спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності.

Допитана спеціаліст-лікар ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_4 проходив амбулаторне лікування в КЗ ВОНД «Соціотерапія» від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками з 25.01.2018 по 15.02.2018. Звернувся добровільно, при зверненні зазначив, що на нього заведена кримінальна справа та він відчуває психологічну залежність він канабісу. Також пояснила, що від наркоманії ОСОБА_4 не лікувався, так як на наркоманію не хворів.

Вислухавши клопотання обвинуваченого, врахувавши думки захисника та прокурора, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали суд приходить до наступного.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Згідно довідки від 15.02.2018, виданої КЗ ВОНД «Соціотерпія», ОСОБА_4 з 25.01.2018 по 15.02.2018 пройшов курс лікування з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабісу із шкідливими наслідками.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» вбачається, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства. Тобто, особа не підлягає безальтернативному звільненню, а може бути звільнена судом при наявності відповідних підстав і умов.

Так, у відповідності до п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Тобто, суд відповідно до положень кримінального закону, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, повинен з`ясувати: 1) чи вчинила особа злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України; 2) чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не вимушено, тобто чи ставила вона за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; 3) чи розпочала лікування. Відсутність хоча б однієї із цих умов, а також незгода винної особи на закриття кримінальної справи з відповідної підстави унеможливлює звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Системний аналіз положень ч. 4 ст. 309 КК України, положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» та інших нормативних актів свідчить про наступне.

Підстава звільнення особи від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України складається з двох елементів, а саме: добровільного звернення цієї особи до лікувального закладу і початку її лікування від наркоманії. Суб`єктом звернення до лікувального закладу є особа, яка вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, і захворіла на наркоманію, а потім добровільно звернулася до лікувального закладу.

Звернення визнається добровільним, якщо особа за своєю волею звертається до лікувального закладу, усвідомлюючи, що має можливість безперешкодно вчиняти злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України. Якщо особа звертається до лікувального закладу у зв`язку з викриттям її участі у цьому злочині, таке звернення вважається не добровільним, а вимушеним.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що звернення ОСОБА_4 до лікувального закладу відбулося відповідно до наданої ним довідки 25.01.2018, а викрита злочинна діяльність останнього, відповідно до обвинувального акту 24.09.2017.

Водночас у кримінально-процесуальному законі спеціальна норма, яка передбачала б порядок звільнення особи на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, відсутня.

У зв`язку з цим можна дійти висновку, що вирішувати питання з приводу такого звільнення суд має з врахуванням положень ст.ст. 7, 9 КПК України.

Стаття 314 КПК України регламентує, що серед питань, які з`ясовуються суддею при підготовчому розгляді справи, є питання з приводу наявності (відсутності) підстав для закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги те, що кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом і в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, але згідно чинного законодавства, необхідно встановити чи дійсно було вчинене кримінальне правопорушення, що неможливо зробити під час проведення підготовчого судового засідання, суд вважає заявлене клопотання передчасним, а тому таким, що не підлягає задоволенню на цій стадії судового провадження.

На підставі викладеного, ст.ст. 284, 285, 314, 315, 395, 370-372 КПК України, ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, суд, -

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: