Справа № 489/2269/17
Кримінальне провадження №1-кп/489/709/18
УХВАЛА

05 грудня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Перед початком судового розгляду прокурором надано суду клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 діб ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під ватою її підзахисному, оскільки вважає, що прокурор не довів зазначених ним ризиків, обвинувачений має місце проживання, а тому йому слід змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що в клопотанні захисника та обвинуваченого необхідно відмовити, а клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого корисливого кримінального правопорушення, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, а отже ризик який було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення іншого злочину - не зменшився.

Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків, тому необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням на нього обов`язків передбачених нормами КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 02 лютого 2019 року.

Визначити суму застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 35240 грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Миколаївській області.

Після внесення визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти звільнити та покласти обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора та суду;

2) повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

Роз`яснити ОСОБА_4 що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 (двох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1