Справа № 539/3973/18
Провадження № 1-кп/539/447/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
та потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №00001169 від 16.09.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вергуни Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 29.05.2000 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 46-1 КК України виконання покарання відстрочено на 1 рік;

- 28.08.2001 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.81, ст.ст. 42, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.06.2005 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 21.02.2007 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.162, ч.2 ст.263, ч.3 ст.185, ст. ст.70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 07.05.2007 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі;

- 21.10.2010 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців 15 днів позбавлення волі;

- 30.09.2014 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 10.02.2015 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02.07.2015 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.06.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14 вересня 2018 року близько 19 год. ОСОБА_4 проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , вирішив скоїти крадіжку чужого майна. Зайшовши на територію неогородженого домогосподарства, належного ОСОБА_6 , ОСОБА_4 помітив відкрите вікно в будинку, де на підвіконні в середині лежав планшет, який останній вирішив таємно викрасти.

Так, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, таємно повторно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, розірвав москітну сітку відкритого вікна гостьової кімнати протягнувши руку у середину житла, викрав планшет «Samsungtab 3», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1509 від 25.09.2018 року, 1600 грн., після чого помітив на дивані біля вікна мобільний телефон, який заряджався та знайшовши неподалік вікна дерев`яну палицю, ОСОБА_4 перехилився корпусом тіла через вікно всередину кімнати, зачепив провід зарядного пристрою знайденою палицею і підтягнувши до себе, викрав мобільний телефон марки «Htcdesire SV» вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1509 від 25.09.2018 року, 666 грн. 67 коп.

В подальшому ОСОБА_4 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 2 266 грн. 67 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 14.09.2018 року проходячи по вул. Новоселецькій в м. Лубни Полтавської області, помітив відкрите вікно в одному з будинків де на підвіконні, всередині лежав планшет, а на дивані біля вікна мобільний телефон, які він викрав. У середину будинку не проникав, але рукою забирав планшет, а за допомогою палиці підтягнув до себе телефон. Вказаний планшет знайомою було здано в ломбард, на виручені гроші вона купила продукти харчування, телефон у подальшому був вилучений працівниками поліції. У вчиненому розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що на ранок виявив, що зник телефон та планшет, які перебували у середині вказаної кімнати. Особа, яка забрала речі, розірвала москітну сітку та забрала їх. Через 3 дні працівники поліції знайшли особу, яка причетна до вказаної крадіжки. На даний час жодних претензій до обвинуваченого не має, вважає, що доцільно його лікувати, але таке лікування в умовах ізоляції не можливе.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом було роз`яснено наслідки такого порядку розгляду кримінального провадження як прокурору, так і потерпілому обвинуваченому та його захиснику.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 N 10 визначено, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною повністю.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та сприяння у розкритті злочину.
Обтяжуючою обставиною в силу ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що вчинений злочин є тяжким злочином. Суд враховує також особу винного, який характеризується посередньо. Згідно медичної довідки у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває. Разом з тим через наявність захворювання потребує постійного поліативного лікування.
Висновок служби пробації від 17 грудня 2018 року містить інформацію про високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що покарання за даний злочин має бути призначено у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, оскільки саме таке покарання є доцільним з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого, який має 10 судимостей за корисливі злочини. На шлях виправлення бажання стати не має. Обставин, що перешкоджали б призначенню такого покарання в суді не встановлено. Підстав, для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити в силі у зв`язку з призначенням судом покарання у вигляді позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обчислювати з 21 вересня 2018 року (дата з якої ухвалою суду було обрано запобіжний захід). За правилами ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 21.09.2018 року до набранням цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати, що пов`язані з проведенням експертизи стягнути з обвинуваченого. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити без зміни у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 час його попереднього ув`язнення з 21.09.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 572 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази мобільний телефон марки «Htcdesire SV» та планшет марки «Samsungtab 3», які передані потерпілому ОСОБА_6 під зберігальну розписку, залишити останньому, як йому належні.

Речовий доказ дерев`яну палицю, що зберігається у камері зберігання речових доказів Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1