Постанова
іменем України

22 січня 2019 року
м. Київ
справа № 369/40174/16-к
провадження № 51-3893км17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Головиного Черняхівського району Житомирської області, жителя м. Києва,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 і частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Оскаржені судові рішення

1. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року ОСОБА_6 було засуджено за частиною 3 статті 15 і частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статті 75 цього Кодексу засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
2. ОСОБА_6 визнано винуватим у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно за обставин, детально викладених у вироку. Судом визнано доведеним, що 22 березня 2016 року приблизно о 01:00 засуджений через незачинену хвіртку проник на огороджене подвір`я будинку на АДРЕСА_1 , де намагався викрасти велосипед ОСОБА_7 вартістю 3040 грн. Проте з причин, які не залежали від його волі, засуджений не довів злочин до кінця, оскільки був затриманий потерпілим на місці події.
3. Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 13 червня 2017 року вирок районного суду залишив без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг

4. У касаційній скарзі сторона обвинувачення, посилаючись на пункти 13 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.
5. Прокурор вважає, що всупереч статті 419 КПК апеляційний суд не обґрунтував належним чином свого рішення про залишення без задоволення вимог сторони обвинувачення, а також не усунув допущених місцевим судом порушень статті 65 КК. На думку прокурора, суд першої інстанції не врахував повною мірою ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи винного, який має кілька непогашених судимостей, а тому неправомірно застосував до ОСОБА_6 статтю 75 КК, що потягло за собою невиправдану м`якість обраного йому покарання.
6. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції учасників касаційного розгляду

7. У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення.
Оцінка Суду

8. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану скаргу належить задовольнити на таких підставах.
9. В апеляційній скарзі прокурор ставив питання про неправильне застосування судом першої інстанції до засудженого статті 75 КК.
10. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак суд, реалізуючи свої повноваження, має навести переконливі мотиви для постановлення свого рішення.
11. Зважаючи на приписи статті 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, на яких подану скаргу визнано необґрунтованою.
12. Стаття 75 КК вимагає обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, вирішуючи питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, й навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.
13. Цих вимог закону апеляційний суд при перегляді вироку щодо ОСОБА_6 за скаргою прокурора належно не виконав.
14. За результатами розгляду апеляційний суд дійшов висновку, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням статті 75 КК відповідає вимогам статей 50, 65 КК. Як убачається з ухвали, апеляційний суд узяв до уваги зазначену у вироку пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_6 , а також послався на наявність у засудженого постійного місця роботи та малолітньої дитини.
15. Однак апеляційний суду залишив без належної оцінки інші данні про особу ОСОБА_6 , котрий, як свідчать матеріали справи, шість разів засуджувався за вчинення корисливих злочинів у тому числі й до покарання у виді позбавлення волі, однак знову скоїв аналогічний злочин. Між тим, апеляційний суд, усупереч статті 419 КПК, переконливо не спростував доводів, наведених стороною обвинувачення, про те, що така поведінка засудженого свідчить про його схильність до вчинення злочинів проти власності та відсутність позитивних змін.
16. Апеляційний суд обмежився лише посиланням на те, що встановлені під час судового розгляду дані дозволяли дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання. Однак, такий висновок апеляційного суду не можна вважати обґрунтованим і таким, що зроблено з урахуванням усіх обставин, які мають правове значення при виборі заходу примусу та порядку його відбування.
17. З огляду на викладене доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали, неправильного застосування кримінального закону, що призвело до м`якості призначеного засудженому покарання, слід визнати слушними.
18. Тому колегія суддів дійшла висновку, що ухвала апеляційного суду на підставі частини 1 статті 438 КПК підлягає скасуванню, а провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
19. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, а також правильність юридичної оцінки діяння засудженого, зважаючи на практику Суду (справа № 569/6988/16-к, провадження № 51-2714км18) та правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року[1], й ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме положенням статті 370 КПК.
20. При цьому слід мати на увазі, що за умови доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину проти власності та за тих самих даних про особу засудженого застосування до нього положень статті 75 КК є неправильним.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] http://reyestr.court.gov.ua/Review/78297730