Ухвала
Іменем України
28 грудня 2018 р.

м. Київ
справа №140/2419/18
провадження № 51-10562 ска 18

Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого Лагнюка М.М.,

суддів: Короля В.В. та Маринича В.К.,
розглянувши касаційну ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду вінницької області від 4 грудня 2018 року,
встановив:
постановою судді Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі КУпАП), та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн та позбавлено права керувати всіма транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 4 грудня 2018 року постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року залишено без зміни.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та копії судових рішень, суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, а саме згідно пункту 21 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судом касаційної інстанції визначено Верховний Суд.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Відповідно до статті 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
За змістом частини другої статті 19 Основного Закону України органи судової влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одними з основних засад судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункти 1, 2, 8 частини 3 статті 129 Конституції України).
У КУпАП, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Визначальною для оскарження в інстанційному судовому порядку, є частина 2 статті 287 цього Кодексу, в якій зазначено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Процедура перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку регулюється положеннями статті 294 Глави 24 "Оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення" розділу IV Кодексу. Цільовим призначенням цієї глави є встановлення порядку оскарження, зокрема, постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частини 2, 10 статті 294 КУпАП).
У відповідності до правової позиції Конституційного Суду України, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).
Таким чином, виходячи з основних засад судочинства згідно з пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.
Правила, які конкретизують положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду також визначені у КУпАП. Так, відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду. Водночас, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
При цьому, порядок перегляду постанови по справі про адміністративне правопорушення визначений у Главі 24-1 КУпАП не інакше, як з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.

Однак зі змісту касаційної скарги убачається, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не розглядалася і нею будь-яких рішень по цій справі не ухвалювалося, що виключає можливість перегляду Верховним Судом оскаржуваних судових рішень.

ОСОБА_1 ставить перед судом касаційної інстанції питання про скасування оскаржуваних рішень, тобто відповідно до пункту 1 частини 2 статті 428 КПКкасаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 129 Конституції України, статтями 294, 297-1 КУпАП, пунктом 1 частини 2 статті 428 КПК , Суд

постановив:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду вінницької області від 4 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Лагнюк М.М. Король В.В. Маринич В.К.