ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1004/19 Справа № 207/868/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги думку Міністерства юстиції Російської Федерації про те, що відбуваючи покарання на території України не будуть досягнуті цілі застосування покарання.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2017 рокузадоволено клопотання Міністерства юстиції України таприведено вирок Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 , ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Вважати ОСОБА_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженим за ч. 3 ст. 15 , ч.2 ст. 307 КК України 2001 року до 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 11 серпня 2016 року. В строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 березня 2016 року по 10 серпня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України 2001 року, в редакції за 2016 рік.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, вирок Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 набрав законної сили 03 вересня 2016 року.
Засуджений ОСОБА_7 особисто виказав бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в Україні, де останньою відомою адресою його проживання є: АДРЕСА_1 .
Відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджений ОСОБА_7 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України, кваліфікація дій ОСОБА_7 російським судом за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинених з використанням електронних, інформаційно-телекомунікаційних мереж (у тому числі мережі Інтернет) групою осіб, за попередньою змовою, в особливо великому розмірі), відповідає ч. 3 ст. 15 , ч. 2 ст. 307 КК України 2001 року - незакінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, і передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Таким чином, вирок Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року у щодо ОСОБА_7 слід привести у відповідність із законодавством України та вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 , ч. 2 ст. 307 КК України 2001 року до 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки така вироком іноземного суду не призначалася.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, передача засуджених для відбування покарання, з однієї держави до іншої, регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року та ст. 606 КПК України.
Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, яка набрала чинності для України з 01.01.1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Відповідно до ч.3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно із ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
13.04.2017 року заступник директора Департаменту - начальник Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права - ОСОБА_8 , звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідність до законодавства України.
Під час розгляду цього клопотання судом першої інстанції встановлено, що вироком Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 , ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинених з використанням електронних, інформаційно-телекомунікаційних мереж (у тому числі мережі Інтернет) групою осіб, за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 за цим вироком, із урахуванням строку перебування під вартою, визначено з 18.03.2016 року по 10.08.2016 року включно.
Вказаний вирок, відповідно до копії розпорядження про його виконання (а.с. 16), набрав законної сили 03.09.2016 року.
Засуджений ОСОБА_7 відбував покарання в ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Астраханській області і за його письмовою заявою виявив бажання не відбуту частину покарання в подальшому відбувати в Україні, останнє відоме місце проживання якого в Україні є: АДРЕСА_1 .
Ухвалюючи рішення про приведення вказаного вироку у відповідність до законодавства України, суд обгрунтовано зазначив, що відповідно до діючого законодавства України, відповідальність за вчинення ОСОБА_7 того діяння, за вчинення якого він був засуджений вироком Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року, повністю охоплюється диспозицією ч.3 ст.15 ч.2 ст. 307 КК України, якою передбачена відповідальність, зокрема за незакінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.
Крім того, вирішуючи питання про приведення вироку іншої держави відносно ОСОБА_7 у відповідність до законодавства України, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що згідно ч. 3 ст. 68 КК України 2001 року, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а тому обгрунтовано визначив строк покарання засудженому ОСОБА_7 у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземного суду не призначалося.
З таким рішенням колегія суддів повністю погоджується та вважає, що воно відповідає вимогам ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, умовам передачі громадянина України ОСОБА_7 для відбування покарання в Україну та вимогам статті 10 Конвенції, оскільки таке покарання за своїм характером та тривалістю не буде більш суворим, ніж покарання, призначене у державі ухвалення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.
При цьому судом першої інстанції обгрунтовано не зазначено виду кримінально-виконавчої установи, в якій засудженому належить відбувати покарання, оскільки діючим законодавством України вказане не передбачено.
Також, обгрунтованим є рішення суду першої інстанції і в частині зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строку його попереднього ув`язнення, а саме перебування під вартою з 18.03.2016 року по 10.08.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, який згідно даних вироку Нариманівського районного суду Астраханської області, Російської Федерації від 11 серпня 2016 року утримувався під вартою з 18.03.2016 року до 10.08.2016 року.
Таким чином, переглядаючи судове рішення про приведення у відповідність до законодавства України вироку іншої держави відносно громадянина України ОСОБА_7 засудженого за ч. 3 ст. 30 , ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, колегія суддів повністю погоджується з його висновками, що відповідно до діючого законодавства України, відповідальність за вчинення ОСОБА_7 того діяння, за вчинення якого він був засуджений вироком Нариманівського районного суду Астраханської області від 11 серпня 2016 року, Російської Федерації від 11 серпня 2016 року, повністю охоплюється диспозицією ч.3 ст.15 ч.2 ст. 307 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року є законною, обгрунтованою і вмотивованою та не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2017 рокущодо засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4