Провадження № 11-кп/4820/219/19
Справа № 688/22/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю:прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника ДУ «Шепетівська ВК (№ 98)» - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений мав 16 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень немає; перебуває на профілактичному обліку як особа, схильна до вживання наркотиків, вину у скоєному злочині визнає. Вказані обставини повністю підтверджують посередню характеристику засудженого за весь період відбування покарання, що правильно відображено у характеристиці на засудженого, затвердженій 14.01.2019 року начальником установи виконання покарань. За таких обставин, засуджений не довів того, що став на шлях виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, тому підстави для застосування до нього пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не знайшов, оскільки цим не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України виправлення засудженого.

Непогоджуючись з даним рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити скаргу та застосувати до нього ст. 82 КК України.

Вважає ухвалу суду незаконною. Судом було грубо порушено його право на захист, вказуючи про стягнення, які вже погашені.

Суд не врахував, що він навчався та працював, перебуваючи у Шепетівській виправній колонії, де здобув професію, а також те, що більше 15 місяців він не допустив жодного порушення режиму утримання.

Вищевикладене підтверджується те, що він став на шлях виправлення.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат ОСОБА_8 доповнив апеляційну скаргу засудженого та зазначив, що в суді першої інстанції було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки його не було забезпечено захисником.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи з доповненнями, думку представника державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)», прокурора про законність рішення суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження, особової справи засудженого ОСОБА_7 та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Разом з тим, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п.п. 1, 2 постанови № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 311 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1200 пігулок з логотипом «Sudafed», вагою 306,76 г., які містять 71,9854 г. прекурсору псевдоефедрину та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності;
- за ч. 2 ст. 311 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 визначено покарання - 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1200 пігулок з логотипом «Sudafed», вагою 306,76 г., які містять 71,9854 г. прекурсору псевдоефедрину та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора залишено без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року - без змін.
Початок строку відбування покарання 31 серпня 2015 року. Кінець строку - 31 серпня 2020 року.
З 1 вересня 2015 року утримувався в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор». З 4 листопада 2015 року відбував покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№ 66)». З 6 червня 2016 року відбував покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». З 15 липня 2016 року відбував покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№ 66)». З 15 грудня 2017 року відбуває покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)».
За період утримання в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» засуджений допустив 1 порушення режиму утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією СІЗО. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

За період відбування покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№ 66)» характеризувався негативно. Допустив 2 порушення режиму відбування покарання, які виражалися в порушеннях розпорядку дня, невиконанні законних вимог, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

В державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за час відбування покарання засуджений характеризувався посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочення відсутні.

За період відбування покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№ 66)» характеризувався негативно. Допустив 13 порушень режиму відбування покарання, які виражалися в порушеннях розпорядку дня установи, зберіганні заборонених предметів, порушенні трудової дисципліни та правил ізоляції, за що 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, в тому числі 2 рази поміщався в ДІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

З 15 грудня 2017 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)», де характеризується посередньо. Встановлені вимоги режиму відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не має.

ОСОБА_7 працевлаштований у виробничій майстерні установи підсобним робітником на дільниці по виготовленню березового віника. Останній намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки, а також утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Підтримує зв`язок із рідними шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. ОСОБА_7 не бере участь в реалізації програмах диференційованого виховного впливу. Підвищувати наявний загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички не бажає.

По відношенню до представників адміністрації установи засуджений грубості не проявляє.

Зі змісту характеристики засудженого та матеріалів його особової справи вбачається, що підпадаючи під можливість застосування до нього заохочувальних норм, зокрема, ст. 82 КК України, йому було об`єктивно відмовлено в їх застосуванні у 2018 році, як такому, що не став на шлях виправлення. Дана обставина підтверджується витягом з протоколу комісії ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» № 11 від 21 березня 2018 року.

Окрім того, згідно даних витягу з протоколу № 1 від 4 січня 2019 року останньому повторно було відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення. Вказане рішення комісії в передбаченому законом порядку не оскаржувалось, а отже, є чинним. Повторно це питання зазначеною комісією не розглядалось.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не довів свого виправлення, в провадженні відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано, що підстав для застосування щодо апелянта ст. 82 КК України не було, суд навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з яким погоджується апеляційний суд. При вирішенні питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_7 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.

Наявні у матеріалах справи докази не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а саме: виправлення засудженого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доводи апелянта про те, що судом не було враховано його навчання та працю в ДУ «Шепетівська виправна колонія», де здобута ним професія, а також те, що більше 15 місяців він не допустив жодного порушення режиму утримання, тобто того, що він став на шлях виправлення, колегія суддів до уваги не приймає з наступних підстав.

Висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд першої інстанції врахував вказані обставини та прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений не довів того, що став на шлях виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі.

Твердження адвоката про порушення права на захист ОСОБА_7 , оскільки його не було забезпечено захисником в суді першої інстанції при розгляді клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 24 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже, Кримінальним процесуальним законом (ч. 1 ст. 52) не вимагається обов`язкова участь адвоката під час розгляду питань, пов`язаних з виконанням вироків.

ОСОБА_7 клопотання у суді першої інстанції про участь захисника під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання не заявляв.

Отже, твердження адвоката ОСОБА_8 про порушення права на захист засудженого є такими, що на увагу не заслуговують та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4