Справа № 308/8606/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секрет арі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000238 - старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Виноградівський район, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні № 0000238 - старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи відповідно до розпорядження виконуючого обов`язки міського голови Ужгородської міської ради №252-р від 31.10.2014 на посаді виконуючого обов`язки начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора та відповідно до п.6.4 Положення про управління містобудівного комплексу та земельних ресурсів Ужгородської міської ради, затвердженого рішенням сесії Ужгородської міської ради №906 від 31.05.2013, а також посадової інструкції, будучи виконувачем обов`язків начальника цього управління, до повноважень якого відповідно до п.п.3.5, 3.10, 3.20, цього «Положення» входило видача забудовникам архітектурно-планувальних завдань на проектування будинків і споруд, благоустрою території, ведення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудування, здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель, вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності, за наступних обставин:
28 липня 2016 року, ОСОБА_5 , знаходячись у службовому кабінеті Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, який розташований за адресою м. Ужгород, вул. Уральська, 4, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використав службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, діючи всупереч вимогам ч. ч. 2, 4 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.36, ч. ч. 4, 6 ст.791 Земельного кодексу України, ст.29 Закону України «Про землеустрій», достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків, що земельні ділянки за кадастровими номерами :10:001:294 загально площею 0,0951 га та :10:001:293 загальною площею 0, 0995 га по вул. Руська у м. Ужгород, згідно містобудівної документації є землями загальноміського центру (класифікатор Г-1), склав, видав висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_8 за №38455 та ОСОБА_9 за №38454 до яких вніс відомості про те, що земельні ділянки не суперечать чинній містобудівній документації та про те, що Управління містобудування та архітектури погоджує вказані висновки, таким чином надавши вказаним документам статусу офіційних та засвідчивши таким чином достовірність вказаних у ньому неправдивих відомостей.
Крім цього, зазначені земельні ділянки згідно Генерального плану м. Ужгорода, що діяв на момент прийняття зазначених рішень та складання висновків, згідно класифікатора Г-1 могли бути надані у власність виключно шляхом викупу у відповідності до ст. 134 Земельного кодексу України, оскільки передбачались для багатоквартирної забудови.
Таким чином, ОСОБА_5 закінчив свій злочинний умисел та в результаті зловживання своїм службовим становищем, позбавив громаду м. Ужгород та державу в цілому, права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :10:001:294 загальною площею 0,0951 га та :10:001:293, ринковою вартістю 2 369 000 гривень.
Крім цього, 28 липня 2016 року ОСОБА_5 , знаходячись у службовому кабінеті Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, який розташований за адресою м. Ужгород, вул. Уральська, 4, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно, всупереч вимогам ч. ч. 2, 4 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.36, ч. ч. 4, 6 ст.791 Земельного кодексу України, ст.29 Закону України «Про землеустрій», склав та видав «Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність №38455 від 28.07.2016», «Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність №38454 від 28.07.2016» які засвідчив своїм особистим підписом та відбитком печатки Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, надавши вказаним документам статусу офіційних та засвідчивши таким чином достовірність вказаних у ньому неправдивих відомостей, оскільки земельні ділянки за кадастровими номерами :10:001:294 загально площею 0,0951 га та :10:001:293 загальною площею 0, 0995 га по вул. Руська у м. Ужгород згідно містобудівної документації є землями загальноміського центру (класифікатор Г-1).
В подальшому, підписані ОСОБА_5 «Висновок про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність №38455 від 28.07.2016» та «Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність №38454 від 28.07.2016», які містили завідомо неправдиві відомості, після проведення їхньої реєстрації, були видані громадянам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які отримали право власності на земельні ділянки всупереч вимогам законодавства у сфері містобудування та містобудівної документації населеного пункту АДРЕСА_2 та зазначені земельні ділянки згідно Генерального плану м. Ужгорода, що діяв на момент прийняття зазначених рішень та складання висновків, згідно класифікатора Г-1 могли бути надані у власність виключно шляхом викупу у відповідності до ст. 134 Земельного кодексу України, оскільки передбачались для багатоквартирної забудови.
У результаті злочинних дій ОСОБА_5 позбавив громаду м. Ужгород та державу в цілому, права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :10:001:294 загальною площею 0,0951 га та :10:001:293, ринковою вартістю 2 369 000 гривень
Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу України, тобто зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, що спричинили тяжкі наслідки та службове підроблення, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.
ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення віднесені до категорії тяжких, визначені ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
З огляду на зухвалість вчиненого кримінального правопорушення у досудового розслідування є підстави вважати, що продовжуючи перебувати на волі ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий зазначає, що застосування запобіжного заходу до підозрюваного є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, метою якого, визначено, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, один з яких прибувати на виклики до слідчого та суду, а також запобігання ризикам: спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом зміни, знищення документів, впливу на свідків у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор та слідчий улопотання підтримали, просили таке задовольнити з огляду на вищевикладені обставини. Прокурор зазначила, що ОСОБА_5 може в будь який час виїхати за межі території України, а відтак доцільним є обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити. Зокрема вказав, що ризики на які вказав прокурор є недоведеними, а підозрюваний не переховується від органів досудового розслідування. Вважає, що прокурор не довів наявність ризиків , а відтак такі є припущеннями.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, доводи підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Відповідно до ст.177 КК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини передбачені ст.178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Витягом з кримінального провадження №0000238 від 09.11.2016 року, підтверджено, що органом досудового розслідування ГУ НП України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України.

26 квітня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 364 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. Дані кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Прокурором та слідчим наведено обставини,які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, копія якого 26 квітня 2019 року, йому вручена .

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України, що в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, який одружений, має постійне місце проживання , раніше не судимий, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків, які ще не допитані в кримінальному провадженні.

Разом із тим, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність слідчим та прокурором ризиків можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/ або суду, знищення документів, які мають істотне значення для з`ясування обставин кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 має на меті переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду; знищити документи, які мають істотне значення для з`ясування обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до виснову про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підставивважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде виправданим. Окрім того, слідчим та прокурором не наведено доводів про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів, ніж той, про який клопочуть слідчий та прокурор, для запобігання встановленому слідчим суддею ризику.

Слідчий суддя зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та їх тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обовязки.

За таких обставин, слідчий суддя , врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, такі висновки ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах. При цьому, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000238 - старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Виноградівський район, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю в нічний час доби, заборонивши ОСОБА_5 покидати місце проживання ( АДРЕСА_1 ) в період з 22.00 год. по 07.00 год. на строк 60 діб.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою;
- не залишати місце постійного фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 22:00 години по 07:00 годину;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вищевказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Строк дії ухвали до 24.06.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали з врахуванням днів відпочинку складено і проголошено 06.05.2019 року о 08 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1