Справа № 640/7570/19
н/п 1-кс/640/5009/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000123 від 15.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:

12.04.2019 старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на грошові кошти в розмірі 200 доларів США (2 купюри номіналом в 100 доларів США, серія та номер: HB 39979703Q, KB 55351129K), які 11.04.2019 свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надала органу досудового розслідування. Місцем зберігання арештованого майна, визначити в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переработки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

На обґрунтування клопотань слідчий зазначає, що старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в групі з іншими службовими особами Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вимагали з гр-на ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США за закриття виконавчого провадження стосовно боржника ТОВ «Універмаг Ювілейний», , та 10.04.2019 ОСОБА_6 близько о 13.55 годин, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 3000 долларів США.

Слідчий зазначає, що допитана в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила, що 10.04.2019 її знайомий ОСОБА_6 віддав їй борг, а саме надав грошові кошти в сумі 200 доларів США (2 купюри номіналом в 100 доларів США, серія та номер: HB 39979703Q, KB 55351129K), які остання добровільно надала органу досудового розслідування.

Слідчий вказує, що грошові кошти у сумі 200 доларів США, які добровільно надала ОСОБА_5 11.04.2019, виділені фінансовим відділом Управління СБ України в Харківській області, з метою проведення заходів для отримання фактичних даних про факт одержання неправомірної вигоди старшим державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 та які останній одержав 10.04.2019 в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_7 .

Орган досудового розслідування посилаючись на ч. 1 ст. 98, ст. 170 КПК України, вважає, що документи та грошові кошти, вилучені під час проведення мають доказове значення у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказані грошові кошти, надані гр. ОСОБА_5 .

В судове засідання старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином. 12.04.2019 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі, клопотання підтримує.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, викликалась належним чином. 12.04.2019 через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що проти задоволення клопотання слідчого про накладення арешту не заперечує, просить розглянути вказане питання без її участі.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та слідчого.

Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 15.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 3-4).

11.04.2019 гр. ОСОБА_5 добровільно видано грошові кошти у сумі 200 доларів США, які остання позичила у ОСОБА_6 (а.с. 18).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідновимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Зазначені в клопотанні слідчим грошові кошти, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000123 від 15.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , надані органу досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які остання позичила 10.04.2019 у ОСОБА_6 , а саме: 2 купюри номіналом в 100 доларів США, серія та номер: HB 39979703Q, KB 55351129K, - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна визначити, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1