Провадження № 1-в/317/89/2019
Справа № 317/485/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника засудженого, адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання установи виконання покарань про застосування стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смотрич, Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, засудженого вироком Апеляційного суду АР Крим від 31 серпня 2009 року за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 року о 08 годині 43 хвилини до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про застосування заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу до засудженого ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване наступним.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України з 15 квітня 2010 року.

За період відбування покарання ОСОБА_5 допустив 78 порушень встановленого порядку відбування покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_5 має шістдесят сім непогашених та не знятих в установленому законом порядку стягнення.

Засуджений ОСОБА_5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не має.

07 лютого 2019 року в установі було проведено засідання профілактичної комісії установи, під час якого засудженим було роз`яснено положення ч. 2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України стосовно обов`язковості праці засуджених до позбавлення волі, що мають заборгованість за виконавчими документами.

Оскільки засуджений ОСОБА_5 має на виконанні в бухгалтерії установи виконавчі документи на суму 4457,21 гривня, адміністрацією установи було визначено місце та вид роботи, до якої залучається ОСОБА_5

11 лютого 2019 року о 07 годині 15 хвилин ОСОБА_5 було виведено в цех з переробки поліетилену, надано всі необхідні засоби для праці та визначено обсяг робіт, однак засуджений ОСОБА_5 відмовився від праці в категоричній формі.

В судовому засіданні представник адміністрації установи підтримав подання та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не підтримала подання установи виконання покарань та просила суд відмовити в його задоволенні, оскільки, на її думку, адміністрацією установи виконання покарань не доведено безальтернативної необхідності поміщення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, тим більше на максимальний термін, передбачений законом. Крім того, в судовому засіданні представником адміністрації установи не було доведено того, що засуджений ОСОБА_5 був забезпечений всім необхідним для проведення робіт з поліетиленом та того, що йому було забезпечено умови праці, які б відповідали встановленим нормам з охорони праці.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання та зазначив, що він добровільно погашає цивільний позов. Працювати він відмовився тому, що умови праці не відповідають встановленим нормам щодо її безпеки. Крім того, оплата праці не дозволить йому погасити заборгованість за виконавчими листами.

Захисник засудженого повністю підтримав свого підзахисного та просив суд відмовити в задоволенні подання.

Суд, вислухавши представника установи, самого засудженого та його захисника, дослідивши матеріали подання та враховуючи думку прокурора, який зазначив про відсутність підстав для задоволення подання БВК-99, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до п. 132 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Частиною 4 статті 539 КПК України встановлено, що подання про застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного клопотання (подання) до суду суддею одноособово.

До матеріалів подання долучено характеристику на засудженого ОСОБА_5 , відповідно до якої засуджений характеризується негативно, має 78 порушень режиму відбування покарання. Вказане підтверджено й довідкою про заохочення та стягнення від 11 лютого 2019 року.

Факти, викладені в поданні, підтверджуються також рапортами співробітників колонії, що долучені до матеріалів справи та витягом з протоколу засідання профілактичної комісії установи від 12 лютого 2019 року. Актом від 11 лютого 2019 року встановлено, що ОСОБА_5 відмовився від надання пояснень щодо обставин, викладених в поданні.

Як вбачається з копії постанови державного виконавця від 05 жовтня 2012 року ВП № 33467963, засуджений ОСОБА_5 зобов`язаний сплатити на користь держави борг за вироком суду в сумі 4457,21 грн. Крім того, даним документом визначено до сплати 445,72 грн. виконавчого збору та 43,42 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно до довідки з бухгалтерії установи, станом на 11 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_5 із зазначеної суми боргу погасив 100 гривень.

У відповідності до ч. 2 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.
В судовому засіданні було встановлено факт відмови засудженого ОСОБА_5 , який має заборгованість за виконавчим документом, від роботи. Доводи захисника та засудженого цього висновку суду не спростовують.
В той же час, увідповідності до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

В даному випадку, на думку суду, комісією установи виконання покарань не в повній мірі було враховано причини, обставини та мотиви вчинення порушення режиму засудженим ОСОБА_5 , не було враховано відповідність максимально можливого за КВК України стягнення в максимальному його розмірі, тяжкості проступку засудженого.

Адміністрацією установи виконання покарань в достатній мірі не мотивовано необхідність застосування до засудженого ОСОБА_5 стягнення саме у вигляді переведення до приміщення камерного типу і неможливість застосування іншого, більш м`якого стягнення.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про застосування заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу до засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1