КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 06 березня 2019 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року,

за участі: представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду частково задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 , та накладено арешт на нерухоме майно, у тому числі і на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0266, площею 0,1 га, власник ОСОБА_6 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, шляхом накладення заборони на користування (у тому числі проведення будівельних робіт) та розпорядження (у тому числі відчуження).

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки перелічене у ньому майно має істотне значення для кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0266.
Щодо строку на апеляційне оскарження, то представник зазначає, що розгляд клопотання прокурора відбувався за відсутності власника майна та його представника, а копію прийнятого рішення отримано останнім 11 січня 2019 року.

Також, автор апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду, а також порушує права та інтереси законного добросовісного власника земельної ділянки.

Так, ОСОБА_6 за договором куплі-продажу від 24 червня 2016 року НВТ № 439154 купив у ОСОБА_9 вищевказану земельну ділянку, у зв`язку з чим є добросовісним власником майна.

Також, представник зазначає про невідповідність клопотання прокурора вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено мету накладення арешту. Також, в клопотанні не наведено обґрунтувань необхідності накладення арешту на майно, зокрема, чому слідство вважає, що земельна ділянка може бути змінена чи знищена, як вона допоможе у встановлені істини у провадженні, якої матеріальної шкоди може завдати відчуження земельної ділянки ОСОБА_6 іншим особам, та чи є підстави для ї конфіскації у добросовісного власника.

Крім того, автор апеляційної скарги вказує, що відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, не вказано чому земельна ділянка може бути об`єктом спеціальної конфіскації, чи може застосовуватися для конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, не зазначено яку матеріальну шкоду заподіяно внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КПК України, чи те, що заявлено цивільний позов про відшкодування такої шкоди.

Також представник звертає увагу на те, що клопотання про накладення арешту обґрунтовується, зокрема тим, що згідно з заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року у справі №759/10947/13-ц, земельна ділянка кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0266, була витребувана з володіння ОСОБА_10 (перший власник земельної ділянки). Проте, ні прокурор у своєму клопотанні, ні відповідно слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не згадують про те, що ОСОБА_11 було оскаржено це заочне рішення і подано апеляційну скаргу ще 21 червня 2018 року, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року було задоволено і скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року та ухвалено нове яким відмовлено у задоволенні позову прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської Ради, ОСОБА_10 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, відновлення становища, зобов`язання повернути земельну ділянку повністю.

Хоча земельна ділянка, на яку накладено арешт і визнана у кримінальному провадженні речовим доказом, однак на переконання автора апеляційної скарги вона не є тим майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, як цього вимагає ч. 1 ст. 170 КПК України.

Також, представник власника майна зазначає про порушення прав ОСОБА_6 щодо мирного володіння своїм майном та неможливості надати будь-які пояснення та матеріали у кримінальному провадженні під час розгляду питання про накладення арешту на його майно.

Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно проінформовані, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді оскаржена в частині накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0266, належну ОСОБА_6 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді лише в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, Святошинським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 травня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000056, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що прокуратурою Святошинського району м. Києва пред`являлись позови в інтересах держави про скасування рішень Київської міської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок.

У подальшому рішеннями Святошинського районного суду м. Києва зазначені позови були задоволені, однак в ході виконання вказаних рішень судів виявлено факти відчуження земельних ділянок на користь третіх осіб.

Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2014 у справі №759/2888/14-ц задоволено позовні вимоги прокуратури Святошинського району м. Києва і зобов`язано ОСОБА_12 повернути на користь Київської міської Ради земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :75:670:0291, вартістю 358 040,75 грн., що розташована по АДРЕСА_2 , площею 1000 кв.м.

Окрім того, місцевою прокуратурою виявлено факти неправомірного відчуження земельних ділянок на користь третіх осіб, особами у яких витребувані зазначені ділянки на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на підставі рішень Святошинського районного суду м. Києва.

Зокрема, витребувано у ОСОБА_10 на користь Київської міської ради земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована у АДРЕСА_3 , к.н. :75:670:0266, рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/10947/13-ц від 11 березня 2014 року. Новий власник ОСОБА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

Таким чином, в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки підробки документів, на підставі яких було здійснено оформлення права власності на земельні ділянки. Крім того в діях невстановлених осіб наявний факт заволодіння земельними ділянками, які на підставі рішень Святошинського районного суду належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

11 грудня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт нерухомого майна, а саме земельних ділянок розташованих по АДРЕСА_4 :

- № 60-а, площею 0,1 га, кадастровий номер :75:670:0291, власник ОСОБА_12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;
- № 28-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0290, власник ОСОБА_13 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 4-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0266, власник ОСОБА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;
- у № 12-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0273, власник ОСОБА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 10-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0271, власник ОСОБА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 14-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0276 власники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;
- № 50-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0282, власник ОСОБА_17 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 52-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0284, власник ОСОБА_17 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 48-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0281, власник ОСОБА_18 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 46-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0278, власник ОСОБА_17 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 86;
- № 44-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0275, власник ОСОБА_19 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;
- № 20-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0280, власник ОСОБА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;
- № 66-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0298, власник ОСОБА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;
- № 36-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0268, власник ОСОБА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;
- № 22-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0283, власник ОСОБА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;
- № 18-а, площею 0,1 га, к.н. :75:670:0279, власник ОСОБА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386, шляхом накладення заборони на відчуження, використання та розпоряджання, а також проведення будівельних робіт.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року вказане клопотання прокурора було частково задоволено, та накладено арешт на вищевказані земельні ділянки, окрім ділянок №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону, всупереч доводам апеляційної скарги, дотримався.

Задовольняючи клопотання слідчого внесене в межах кримінального провадження № 0000056, про накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0266, площею 0,1 га, належну ОСОБА_6 , слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, про наявність правових підстав для накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчим суддею було враховано постанову прокурора від 28 листопада 2018 року про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому колегія суддів враховує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи автора апеляційної скарги про порушення прав власника майна, оскільки клопотання прокурора було розглянуто за відсутності власника майна та його представника, є надуманими, зважаючи на положення ст. 172 КПК України, якими визначено можливість розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення учасників провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Крім того, всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі, в клопотанні прокурора зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна (а.п. 6).

Твердження представника про те, що ОСОБА_6 не пред`явлено підозри у вчиненні кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння та те, що останній є добросовісним власником вищевказаної земельної ділянки, не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту, зважаючи на те, що у випадку накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 , в частині накладення арешту на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0266, площею 0,1 га, належну ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/999/2019 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_21 Доповідач: ОСОБА_1