УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2808/19

Провадження №: 1-кс/755/1308/19

"19" лютого 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального праводження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2019 за № 0001360, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. ст. 185 КК України, встановив :

слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді з зазначеним клопотанням відносно підозрюваного враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Так, звернення умотивоване тим, що УП проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні та у ході його проведення встановлено, що 16.02.2019 в вечірній час ОСОБА_7 , перебував біля будинку АДРЕСА_1 де в нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходиться в квартирах громадян, поєднане з проникненням в житло. В подальшому, реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне збагачення, 16.02.2019 року, приблизно о 20 годині 57 хвилин підійшов до будинку АДРЕСА_1 та за допомогою газової труби, яка розташована на фасаді вище вказаного будинку потрапив до балкону квартири АДРЕСА_2 , що на другому поверсі зазначеного будинку. Впевнившись в тому, що господарі квартири відсутні та переконавшись, що сторонні особи за ним не спостерігають, будучи впевненими, що його злочинні дії залишаються не поміченими, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, відкривши двері балкону проник до квартири АДРЕСА_3 , де обрав предметом свого злочинного посягання будівельну болгарку марки «DWT», що належать ОСОБА_8 , що знаходилась у вказаній квартирі. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: будівельну болгарку марки «DWT» та через вхідні двері вийшов з квартири до під`їзду, будинку АДРЕСА_1 Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі будівельну болгарку марки «DWT» з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_8 , на загальну суму 2 500 гривень.

16 лютого 2018 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано співробітниками поліції за адресою: м. Київ, пр. Юрія Гагаріна 4.

17 лютого 2018 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколами огляду місця події, протоколом допиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом допиту потерпілого.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюванbv покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду (враховуючи те, що покарання за інкримінований злочин передбачає позбавлення волі на строк від трьох до шести років, підозрюваний маючи непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину та передбачаючи отримання реальної міри покарання за скоєне, в разі винесення судом обвинувального вироку, підозрюваний може ухилитись від явки до органу досудового розслідування або суду); 2) вчинити інше кримінальне правопорушення ( враховуючи те, що підозрюваний не має місця роботи та стабільного доходу та який раніше був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, має непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину, тому підозрюваний ймовірно буде ще вчиняти корисливі злочини); 3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (а саме, шляхом незаконного впливу на свідківу кримінальному провадженні, оскільки останні надали свідчення не на його користь); 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_10 не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соцільний статус.

Сторона захисту просила відмовити у задоволенні даного клопотання враховуючи те, що слідчий, прокурор не довели, що встановлені під час розгляду цього клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам та обрати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження,дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України,заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є:9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КПК України, заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинуваченbv, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше

кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язкуз чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненне діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

У цьому випадку, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 (крадіжка) КК України за обставин викладених у підозрі.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, у ході якого 16.02.2019 підозрюваного було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 17.02.2019 повідомлено про підозру у вчинені цього злочину, та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.

Так, слідчим суддею, на час розгляду порушеного у клопотанні питання, про підозрювано встановлено, такі відомості:ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, безробітний, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимий, зокрема, в останнє 03.08.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та 22.12.2018 звільнений з Коростенської ВК №71 по відбуттю строку покарання.

Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

А тому, слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У світлі чого, щодо питання наявності обґрунтованої підозри, слід указати таке.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У цій справі, сторона обвинувачення на підтвердження даних факторів надала рапорт від 16.02.2019 з якого слідує тільки, що 2 невідомі особи проникли до квартири ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_5 через тильні балконні двері шляхом взлому та викрали електричний інструмент.

З протоколу про прийняття заяви про злочин від 16.02.2019 слідує, що ОСОБА_8 указав, що 16.02.2019 о 21:30 год. за указаною вище адресою він виявив відчинене вікно на балкон та відсутність у квартирі майна.

Ці обставини випливають і з його протоколу допиту від 16.02.2019.

З довідки про звільнення підозрюваного слідує лише той факт ,що він раніше відбував покарання та був судимий і все.

З протоколу затримання слідує факт самого затримання підозрюваного.

З протоколу обшуку затриманої особи убачається, що у нього наявний мобільний телефон Самсунг, а у справі мова про крадіжку мобільного телефону потерпілого не іде узагалі, та відсутність будь-якого іншого майна .

З протоколу ОМП випливає, сам по собі факт огляду болгарки і все.

З протоколу допиту підозрюваного від 17.02.2019 убачається, що він відповідно до ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показань.

З протоколу слідчого експерименту убачається, що він був проведений зі свідком ОСОБА_12 , який

указав, що він бачив невідому особу, яка учиняла злочин, та те, що з метою недопущення її зникнення він закрив двері під`їзду. На далі, через певний час, з указаного під`їзду виходив підозрюваний, який при собі жодних речей не мав («з пустими руками» згідно даних протоколу) але свідок указав саме на нього (підстави з яких так вчинив цей свідок зі змісту протоколу установити не можливо, як і того, як він поєднав невідому особу з особою підозрюваного).

З протоколів допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 убачається дійсним факт крадіжки майна з вище указаної квартири невідомою особою, однак наявні у них дані жодним чином не пов`язують між собою те, що ця невідома особа та підозрюваний є однією і тією ж особою.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи у мірі необхідній для прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язкувважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) не свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно не зв`язують його з ним, тобто не підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме цей підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Щодо ризиків, слідчий суддя зауважує таке.

Частиною 1 статті 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У рішенні у справі «Лабіта проти Італії» (2000 р.) ЄСПЛ зазначив, що небезпека чинення тиску на свідків та ризик фальсифікації доказів могли виступати юридичними підставами обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте правоохоронні органи не вказали жодного факту, який міг би довести, що зазначені підстави справді існували.

У цій справі сторона обвинувачення також указала про наявність ризиків, однак не надала до клопотання жодного документу, як доказу, який би підтверджував цей факт (наявність ризиків).

Так, для прикладу, про намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду можуть свідчити такі дані, як придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове зникнення та/або звільнення з роботи, розпродаж майна тощо.

Про можливість впливати на свідків, потерпілих може свідчити здійснення особою погрози, підкуп, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань; спроби викрадення,

знищення, фальсифікації речових доказів і документів; вплив на спеціалістів та експертів тощо.

Про те, що особа може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, обвинувачується, може свідчити наявність інформації, отриманої в результаті проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій про вчинення особою протиправної діяльності (підготовку до вчинення кримінального правопорушення, придбання предметів для вчинення злочинної діяльності), наявність попередніх судимостей, зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як не переконливі та такі, що не заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії))вважає, у даному конкретному випадку доводи з цього питання не обґрунтованими, оскільки вони належним чином неумотивовані слідчим, прокурором та не підтверджуються наявними матеріалами.

Відомості про особу підозрюваного з числа передбачених ст. 178 КПК України самі по собі без установлення, як дійсних обставин регламентованих п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, не можуть бути підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України не є дійсними так, як не було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

Тим самим заявники указавши низку тверджень (наявність обґрунтованої підозри, ризиків) не змоги довести ці твердження з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Адже у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність тривання під вартою доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія заявника була лише більш вірогідною за версію підозрюваного. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку указало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія, яка дає підстави для беззаперечної констатації факту цільності тримання особи під вартою.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, що клопотання заявника не підлягає задоволенню так як не доведені дані передбачені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Також, у світлі цих передумов підозрюваного слід звільнити з-під варти негайно у залі суду.

Щодо скарги захисника ОСОБА_4 щодо незаконного позбавлення свободи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то у її задоволенні слід також відмовити, так як її автор, як і сторона обвинувачення, не зміг довести викладені у ній дані з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Адже, на підтвердження доводів скарги захисник надав, власне саму скаргу, свої усні пояснення, доручення та копію свідоцтва, і все. Тим самим не довівши жодного із тверджень указаних у зверненні.

Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив:

у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального праводження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2019 за № 0001360, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. ст. 185 КК України, відмовити звільнивши його з-під варти негайно у залі суду.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 щодо незаконного позбавлення свободи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу або відмову в ньому підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:30 год. 25.02.2019.

Слідчий суддя: ОСОБА_1