ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/169/19 Справа № 325/1590/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000076 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року, якою закрито кримінальне провадження щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
на підставі ст.ст. 49, 106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий просить ухвалусуду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та постановити нову ухвалу.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що на досудовому розслідуванні, у цьому кримінальному провадженні, були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону.

Затягувались строки розслідування, оскільки досудове розслідування неодноразово зупинялося, що підтверджується постановою про відновлення досудового розслідування від 08.02.2013 року.

При цьому, слідчим ОСОБА_10 неодноразово підроблялися офіційні документи, а саме, висновок експерта № 650/28 від 24.07.2012 року, та від імені вигаданого слідчого ОСОБА_11 , слідчий ОСОБА_10 30.09.2013 року закрив вказане кримінальне провадження.

Після його неодноразових заяв про притягнення слідчого ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за підроблення документів та затягування досудового розслідування, йому було повідомлено про те, що матеріали цього кримінального провадження передані заступнику начальника СВ Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області для проведення досудового розслідування, яке не було проведено.

Слідчий СВ Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області постановою від 30.06.2016 року частково відмовив йому в задоволенні його клопотання щодо внесення відомостей в ЄРДР про вчинене щодо нього кримінального правопорушення ОСОБА_9 , оскільки відповідно до ст.17 КПК України провину ОСОБА_9 не було підтверджено та останньому не повідомлялось про підозру.

Також, цей же слідчий 30.06.2016 року вніс у постанову про призначення судово-медичної експертизи недостовірні дані щодо дати вчинення кримінального правопорушення, оскільки замість 27.09.2010 року вказав 26.09.2010 року.

Крім того, слідчий СВ Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області разом із процесуальним прокурором Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури відмовились направити матеріали цього кримінального провадження за підслідністю прокурору Запорізької області, оскільки ОСОБА_9 є депутатом Приазовської районної ради, та, відповідно до ст.ст. 480, 481 КПК України, до останнього повинне бути застосоване особливе провадження.

Слідчим СВ Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 йому було повідомлено, що вказане кримінальне провадження 20.09.2016 року направлено до Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області для вирішення питання щодо підслідності цього провадження, однак згідно відповіді вказаної прокуратури від 02.03.2017 року № 75-75-15, за період з 20-26.09.2016 року, жодних постанов Приазовським відділом Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області не постановлювалось.

Також постановою слідчого від 18.11.2016 року йому було відмовлено у задоволенні клопотань щодо очної ставки ОСОБА_13 з ОСОБА_14 , та у впізнанні автомобіля чорного кольору, на якому ОСОБА_13 приїхав до нього додому та скоїв кримінальне правопорушення.

13.12.2016 року Приазовський районний суд Запорізької області відмовив йому у задоволенні скарги щодо скасування постанови слідчого від 18.11.2016 року.

23.08.2017 року Приазовським відділом Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в ЄРДР № 0000162 внесено відомості щодо вчинення слідчим Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ст.366 КК України.

Після цього, ОСОБА_9 було повідомлено про підозру щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

04.07.2018 року суд першої інстанції проігнорував подані ним клопотання, в тому числі щодо призначення комісійної судово-медичної експертизи, оскільки стан його здоров`я сильно погіршився та згідно висновку його лікаря, в нього розвинулася повна глухота на обидва вуха.

Також, згідно висновку експерта № 986 від 01.02.2017 року судово-медичним експертом не було точно встановлено, який перелом куприка наніс йому 27.09.2010 року ОСОБА_9 , оскільки висновки лікарів рентгенологів мають великі суперечності та не дають можливості судово-медичному експерту встановити точну ступінь тілесних ушкоджень.

Вказує на те, що судом першої інстанції проігноровані подані ним докази в частині того, що досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню взагалі не проводилось, що підтверджується відповідями прокуратури Запорізької області від 21.03.2017 року №04/2/-3242-08, 26.04.2017 року №04/2/2-3242-08, 21.06.2017 року №04/2/2-3242-08.

Також суд не взяв до уваги його доводи про те, що ОСОБА_9 за час досудового розслідування позбувся речових доказів, а саме, автомобіля чорного кольору, який у МРЕВ м. Маріуполя не зареєстрований.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 різним чином затягував досудовий розгляд, шляхом відмови у проведенні слідчих дій як за його участю, так і за участю його сина ОСОБА_13 , який є свідком у цій справі.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки відомості щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, були внесені до ЄРДР 16.08.2016 року, а тому строк давності повинен вираховуватися саме з цієї дати.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу потерпілого, в якому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого - без задоволення, оскільки суд першої інстанції повно та об`єктивно врахував всі підстави для закриття кримінального провадження, висновки суду, викладені в ухвалі, відповідають фактичним обставинам справи, суд правильно застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а також дотримався норм кримінального процесуального закону.

При цьому, вказує на те, що початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, в цьому кримінальному провадженні це 27.09.2010 року, а тому строк повинен відраховуватись з цієї дати.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2018 рокуОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст.ст 49, 106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , відноситься до злочинів середньої тяжкості, з дня вчинення злочину минуло понад сім років, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, крім того обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав.
Заслухавши доповідь судді, потерпілого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність
Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину середньої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
Згідно із п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Однак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду та постановлення зазначеної ухвали.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що захисник ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції із клопотаннями про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, яке судом було задоволено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні, потерпілим було подано клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи для встановлення точного ступеню тяжкості його тілесних ушкоджень, спричинених діями обвинуваченого, оскільки потерпілий, зважаючи на повну глухоту, стверджує про спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень.
Однак, судом першої інстанції вказане клопотання розглянуто не було з посиланням на його передчасність.
Між тим, визнавши подане клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи передчасним, яке стосувалося встановлених судом обставин, суд першої інстанції фактично не розглянув його по суті, поставивши під сумнів встановлені в ухвалі обставини, за якими закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на підставі ст.49 КК України.
Висновок суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України, колегія суддів вважає передчасним, оскільки судом не перевірено доводи потерпілого щодо тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень, адже вказана обставина впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та встановлення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, фактично не з`ясував обставини, встановлені в ухвалі суду, які заперечувались, а відразу розглянув клопотання захисника обвинуваченого щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України і закриття кримінального провадження на підставі ст.ст. 49, 106 КК України та постановив відповідне рішення, поставивши під сумнів свої висновки.
На підставі викладеного, суд постановив ухвалу на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 372 КПК України щодо зазначення у мотивувальній частині встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги потерпілого та скасування ухвали суду.
Крім того, посилання суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України на підставі ст.106 КК України є безпідставним, оскільки воно стосується осіб, які вчинили злочин у віці до 18 років.
Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням викладеного, ухвала суду щодо ОСОБА_9 не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до ст. 415 КПК України.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на допущенні порушення судом першої інстанції.
Без усунення зазначених істотних порушень вимог КПК України апеляційний розгляд є неповним, тому колегія суддів вважає, що, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, ухвала щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, а апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги потерпілого, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року задовольнити частково.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4