ЄУН № 336/771/19
пр. № 1-кп/336/387/2019
УХВАЛА
Іменем України
15 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.
Захисником адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю обвинувального акту положенням КПК України через відсутність належного формулювання обвинувачення та суперечливість викладених обставин кваліфікації дій ОСОБА_4 , що позбавляє можливості сторону захисту ефективно здійснювати захист.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.
Потерпілий в судовому засіданні підтримав думку прокурора щодо можливості призначення судового провадження.
При вирішенні питання щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження та клопотання захисника про повернення обвинувального акут прокурору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Статтею 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Вищевказаним вимогам обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 відповідає не в повній мірі у зв`язку з наступним.
Статтею 187 ч. 1 КК України передбачено відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).
Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Розбій - усічений склад злочину. Він вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується утому, що 21.01.2019 року приблизно о 10.00 годині 20 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна. Діючи з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Чарівна» по вул. Уральській в м. Запоріжжя, проник до автобусу марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де з карману куртки, яка знаходилась на пасажирському сидінні викрав мобільний телефон Хуавей в корпусі синього кольору вартістю 5417,10 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Фодафон», яка матеріальної цінності не представляє, та гаманець, який не представляє матеріальної цінності, з грошовими коштами в сумі 260 гривень, які належать ОСОБА_6 .
Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 покинув салон автобусу через вхідні двері, де зустрівся з потерпілим ОСОБА_6 та, усвідомлюючи, що він викритий, ОСОБА_4 дістав з карману куртки ніж та почав погрожувати фізичною розправою потерпілому, після чого втік з місця злочину.
При викладені обставин злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 взагалі відсутнє слово напад, а з викладення обставин не уявляється можливим зрозуміти які саме дії, на думку прокурора, входять до об`єктивної сторони злочину.
Фактично в обвинувальному акті описується скоєння ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна, тобто крадіжки, а потім погроза так званою фізичною розправою без будь-якої конкретизації.
При цьому при розбої нападник, здійснюючи напад, має на меті заволодіння майном, натомість як з обвинувального акту вбачається, що на момент погрози ОСОБА_4 вже заволодів майном, тож не зрозуміло який саме злочинний умисел він «продовжував реалізовувати».
Крім того, обов`язковою ознакою розбою є застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або погроза застосування такого насильства.
Водночас в обвинувальному акті не вказано яке саме насильство, яке б було небезпечним для життя і здоров`я особи, погрожував застосувати обвинувачений, адже висловлювання «фізична розправа» не є конкретним визначенням насильства.
Нарешті, в обвинувальному акті не зазначено місця скоєнні злочину, адже у м. Запоріжжя відсутня вул. Уральська, а вул. Чарівна має довжину у 4 кілометри, при цьому де саме на зупинці громадського транспорту скоювався злочин в обвинувальному акті не зазначено.
Крім того, в обвинувальному акті в якості предмету злочинного посягання зазначено телефон Хуавей, натомість не зазначено конкретної моделі телефону цієї марки.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить принцип закріплений у ст. 6 п. а Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Оскільки в обвинувальному акті не викладено важливі відомості щодо місця скоєння злочину та предмету злочинних посягань, викладення обставин скоєння злочину суперечить його остаточній кваліфікації та формулюванню обвинувачення, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що у свою чергу перешкоджає обвинуваченому ефективно захищатись від пред`явленого обвинувачення,
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невідповідність обвинувального акту положенням КПК України, суд вбачає підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. 314, 331, 392, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.
Суддя ОСОБА_1