ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/174/19 Справа № 202/6436/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , було задоволено та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 13 години 00 хвилин 22 березня 2019 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріали клопотання та кримінального провадження підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, на тому етапі розслідування під час якого слідчий звернувся із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу, та із врахуванням обсягу проведених та не проведених слідчих дій.
Також слідчий суддя встановив обґрунтованість існування ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував дані про особу ОСОБА_8 , який скоїв тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи в стані алкогольного сп`яніння, який викликав резонанс у суспільстві, та дійшов висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, неможливе, оскільки на даний час по зазначеному кримінальному провадженню ще не проведено усіх слідчих дій, спрямованих на перевірку отриманих доказів, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є безпідставним та не обґрунтованим, зазначені докази взагалі не містять інформації про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України саме ОСОБА_8 , оскільки жоден з зазначених протоколів не містить доказів того, що ОСОБА_8 є причетним до скоєння цього кримінального правопорушення. Тобто слідчим суддею був порушений принцип, який закріплений підпунктом «С» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та рішеннями ЄСПЛ про те, що «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Вказує, що слідчий не зазначив у клопотанні висновок судової медичної експертизи № 2165/686-Е від 01.11.2018 року, в якому зазначено, що ушкодження, які виявлені у ОСОБА_10 , розташовані в частинах тіла доступних для спричинення такого характеру ушкоджень власною рукою. Також не були зазначені протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , під час яких був встановлений механізм отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Виходячи із вказаного висновку експертизи та слідчих експериментів можна зробити висновок про те, що ОСОБА_10 сам спричинив собі тілесні ушкодження. Доказів того, що ОСОБА_8 тримав у руці ніж, що він наносив ОСОБА_10 удар ножом у серце, що він діяв умисно з метою вбивства ОСОБА_10 взагалі не має.
Також зазначає, що слідчим залишено поза увагою суду факт наявності міцних соціальних зв`язків, які не дадуть йому можливості порушувати належну процесуальну поведінку. Так, він має постійне місце проживання, де характеризується з позитивного боку. Офіційно працевлаштований, і працює в ТОВ ЮК «Перша українська правова група» де також характеризується як відмінний фахівець і добра людина, на його утриманні знаходяться пристаркуваті бабуся з дідусем, яким вже більше ніж 80 років, і які потребують постійного догляду з боку свого онука, адже більше нікому за ними доглянути.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до вимог частин 3, 4, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області 06.10.2018 внесено відомості до ЄРДР за № 0002555 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 09.10.2018 року розслідування кримінального провадження доручено слідчим слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.
06 жовтня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , 06.10.2018 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 17 діб.
Слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , 17.10.2018 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком до 04.12.2018 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року ухвалу слідчого судді від 17 жовтня 2018 року скасовано та продовжено строк тримання від вартою відносно ОСОБА_8 до 04 грудня 2018 року.
Слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 27.11.2018 року продовжено строк досудового розслідування до шести місяців.
Слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , 29.11.2018 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26.01.2019 року.
21 січня 2019 року слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на 60 діб.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у скоєному вищевказаному злочині підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, існує необхідність у проведені та завершенні виконання слідчих (розшукових) дій,зазначених у клопотанні, які потребують додаткового часу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що заявлені ризики об`єктивно існують, не зменшилися та для їх запобігання, необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, апеляційним переглядом встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового слідства та існували під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, а саме підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також знищити, сховати або спотворити будь - яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також слідчий суддя врахував той факт, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, який викликав резонанс у суспільстві, в стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано прийшов до висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Доводи ж захисника про неврахування слідчим суддею наявності міцних соціальних зв`язків, які не дадуть ОСОБА_8 можливості порушувати належну процесуальну поведінку, а саме того, що він має постійне місце проживання, де характеризується з позитивного боку, офіційно працевлаштований і працює в ТОВ ЮК «Перша українська правова група», де також характеризується як відмінний фахівець і добра людина, на його утриманні знаходяться пристаркуваті бабуся з дідусем, яким вже більше ніж 80 років, і які потребують постійного догляду з боку свого онука, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного та вважає, що підстави, на які послався слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , виправдовують подальше тримання його під вартою.
Отже, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строків досудового розслідування.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, продовжений судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 197, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4