Справа № 159/136/19
Провадження № 1-кп/159/123/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 005 44 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , гр. України, працюючого у ТОВ «ОДЕК Україна» лагодильником шпону та фанери, з освітою середньою, неодруженого, утриманців не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме: 24.01.18 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. з іспитовим строком 2 р., має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_5 будучи засудженим 24.01.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 р.; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 р., судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення (злочин) проти власності. Так, обвинувачений ОСОБА_5 о 15 год. 06.03.18 р., перебуваючи у приміщенні Ковельського МТМО, що по вул. Олени Пчілки, 4 у м. Ковелі Волинської області, попросив у тимчасове користування у свого знайомого потерпілого ОСОБА_6 , 94 р. н., належний останньому мобільний телефон марки «Хуавей», в середині якого знаходилась сім картка оператора «Водафон» № НОМЕР_1 , на який потерпілий був зареєстрований у мобільному додатку «Приват24» для розпорядження належними йому коштами на банківському рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 . Отримавши вказаний вище телефон, обвинувачений ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий не звертає на нього уваги, перереєструвався у вище вказаному мобільному додатку «Приват24», вказавши належний йому номер мобільного телефону - № НОМЕР_3 , та після цього протягом дня 12.03.18 р. за допомогою названого мобільного додатка зняв з банківського рахунка потерпілого, чим повторно таємно викрав, 2 000 грн, тим самим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану вище суму.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що, дійсно, він засуджений 24.01.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку. 06.03.18 р. він разом з потерпілим прийшов у Ковельське МТМО. Коли вони сиділи разом з потерпілим на лавці, він попросив у останнього покористуватись мобільним телефоном марки «Хуавей» для того, щоб зайти у мережу «ВКонтакті». Він зайшов у додаток «Приват24», де потерпілий був зареєстрований, провів перереєстрацію у вище вказаному мобільному додатку «Приват24», вказавши належний йому номер мобільного телефону. Потерпілий на це все уваги не звертав. Після цього 12.03.18 р. він за допомогою вказаного вище мобільного додатка перерахував 2 000 грн з рахунка потерпілого на свій рахунок, що мав у ПАТ КБ «ПриватБанк» і зняв у банкоматі вказану вище суму грошей готівкою. Наведене вище вчинив, так як на той час не працював, мав намір у подальшому повернути кошти потерпілому. Розумів, що потерпілий виявить пропажу коштів з рахунка. У скоєному щиро розкаюється, про вчинене шкодує, потерпілому відшкодував суми завданих збитків у повному обсязі. Прохає його суворо не карати.

Прокурор заявив про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений не заперечив.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною є визнавальна позиція обвинуваченого у справі, не оспорюється кваліфікація дій обвинуваченого та докази винуватості, що зібрані у справі визнаються достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений у скоєному щиро розкаюється.

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого у їх сукупності.

Так, суд враховує, що обвинувачених вчинив злочин середньої тяжкості.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що як під час досудового розслідування, так і в суді, обвинувачений детально та послідовно розповів про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину; молодий вік обвинуваченого та те, що ним відшкодовано потерпілому у повному обсязі суму завданого злочином збитку.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Судом також враховується те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання та праці; є молодого віку, стан його здоров`я, відсутність утриманців, наявність доходу; те, що раніше обвинувачений притягався до кримінальної відповідальності за вчинення, у т. ч. - тяжкого - корисливого злочину проти власності, та, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість вчинив новий інкримінований йому злочин по спливу досить незначного часу після проголошення вироку суду від 24.01.18 р., тобто, належних висновків не зробив, не виправдав довіри суду та вчинив новий злочин під час іспитового строку, виявивши тим самим схильність до вчинення деліктів.

Суд також враховує думку потерпілого, який не має до обвинуваченого будь - яких претензій, не настоює на суворому покаранні обвинуваченого.

Обвинувачений 24.01.18 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області засуджений за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. з іспитовим строком 2 р., тому вбачає підстави для застосування ст. 71 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства.

Підстав для застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України немає.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд вбачає підстави для скасування арешту, накладеного на майно - речовий доказ - згідно з ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 24.01.18 р., а саме: 4 (чотири) роки 06 (шість) місяців позбавлення волі,- остаточно визначити ОСОБА_5 до відбування покарання у видіпозбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 06 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання у даному кримінальному провадженні.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу даного вироку у законну силу залишити попередню особисте зобов`язання.
Речовий доказ у справі - телефон марки «Хуавей», що знаходитьсяна зберіганні у Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_4 , знявши з нього арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.12.18 р..
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1