В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2019 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина Таджикистану, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 упродовж вересня жовтня 2018 року, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, за грошову винагороду, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, організував незаконне, поза визначеними пунктами пропуску, переправлення через державний кордон України до Республіки Польщі двох іноземних громадян Народної Республіки Бангладеш.
З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_4 наприкінці вересня на початку жовтня 2018 року, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, під час зустрічі з невстановленою під час досудового розслідування особою, отримав та погодився на його пропозицію незаконно переправити громадян Народної Республіки Бангладеш до Європи через українсько-польський кордон за грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США за кожну особу. При цьому, ОСОБА_4 до моменту отримання вказаної пропозиції вже вивчив різні способи та методи незаконного переправлення осіб через державний кордон України, і був впевнений, що йому це вдасться зробити.
Далі, маючи на меті довести свій злочинний задум до кінця, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, обумовили способи зв`язку та обставини незаконного переправлення осіб до Європи, а також форми розрахунку. До обов`язків ОСОБА_4 входило будь-яким чином переправити громадян Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до країн Європи, а невстановлена під час досудового розслідування особа зобов`язана була заплатити йому гроші у місті Києві після незаконного переміщення указаних осіб до Республіки Польща, а також указана особа здійснила оплату ОСОБА_4 витрати на дорогу та харчування в сумі 1900 гривень та 200 доларів США.
Після цього, з метою подальшої реалізації власного злочинного наміру, 10.10.2018 близько 11:30 год. ОСОБА_4 дочекався ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на автовокзалі біля метро «Вокзальна» у місті Києві та разом з ними попрямував до міста Львова маршрутним таксі. Маршрут прямування до державного кордону України з країнами Європи останній визначав сам. Спочатку останній мав на меті їхати до Львова, а потім попрямувати до автомобільного пункту пропуску «Устилуг», в районі якого і мав намір незаконно переправити двох нелегалів до Польщі. З цією метою, ОСОБА_4 за допомогою власного мобільного телефону зробив «скріншоти» карт місцевості, де необхідно було переправляти указаних осіб, державного кордону України, території Польщі, тощо, а також ймовірні місця незаконного переміщення осіб на територію Польщі та зберігав їх на власному телефоні. Тобто перед виїздом з Києва до Львова ОСОБА_4 вже знав яким чином має незаконно переправити осіб через державний кордон України, і що йому для цього необхідно зробити.
В цей же день, приїхавши до Львова, ОСОБА_4 разом з двома особами азіатської зовнішності - громадянами Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поселилися у одному з «хостелів» за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 6.
Далі, маючи на меті переправити незаконно двох громадян Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Республіки Польщі, ОСОБА_4 11.10.2018 за допомого служби таксі доставив нелегалів до місця незаконного перетину державного кордону України, а саме до міста Устилуг Волинської області.
Цього ж дня, приблизно о 15:45 працівниками ДПС України ІНФОРМАЦІЯ_2 у ході огляду місцевості, а саме околиці населеного пункту Устилуг, яка прилягає до загороджувального паркану із колючого дроту, який йде вздовж лінії державного кордону України на напрямку 902 прикордонного знаку, було виявлено ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які ховались в заростях кропиви (місце виявлення вказаних осіб знаходилось на відстані біля 1 метру до загороджувального паркану і біля 150 метрів до лінії державного кордону України, а саме фарватеру річки Західний Буг на напрямку 902 прикордонного знаку, околиця населеного пункту Устилуг поблизу річки Луга, яка впадає в річку Західний Буг).
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 332 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Обвинувачений ОСОБА_4 діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз, під час судового розгляду 23.04.2019 р. уклав із прокурором угоду про визнання винуватості.
За умовами угоди ОСОБА_4 зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами з метою викриття злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, вчинених його організатором під іменем « ОСОБА_9 ».
Прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.3 ст. 332 КК України, а також покарання за ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням до основного покарання та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю ст. 69 КК України, у виді арешту строком на 6 місяців, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, з конфіскацією майна.
В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ч. 3 ст. 332 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, які передбачені санкцією цих статей.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для затвердження судом угоди про визнання винуватості.
Судом з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_4 цілком зрозумілі його права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.
Після наданих роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази: павербанк «МІ» марки «Хіаомі» темно синього кольору з кабелем білого кольору, шкіряний гаманець коричневого кольору з фотографією у ньому, зарядний шнур типу «Lightning», блок універсального зарядного пристрою «DAPT ІТ» чорного кольору, блок зарядного пристрою «SAMSUNG» білого кольору, замок з маркуванням «Fortknox» з чотирма ключами до нього, одноразова бритва синього кольору, силіконовий чохол чорного кольору з маркуванням «Baseus»; навушники білого кольору, мобільний телефон «Iphone 5», ІМЕІ телефону НОМЕР_1 повернути Ахмеду Моххамаду Раселу.
Кабель до зарядного пристрою чорного кольору, мобільний телефон «SAMSUNG», операційна система Android ІМЕІ телефону НОМЕР_2 повернути Мохаммаду Джахану Міа.
Паспорт громадянина Таджикистану № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .
Судові витрати відсутні.
Арешт накладений на майно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати.
Оскільки сторони в угоді визначили додаткове покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, тому з метою подальшої конфіскації майна, на котре ухвалою слідчого судді накладено арешт, слід залишити без змін арешт накладений на майно ОСОБА_4 .
Оскільки обвинувачений на день ухвалення вироку відбув визначене угодою про визнання винуватості покарання, тому його слід звільнити з-під варти в залі судового засідання негайно.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 474, 475 КПК України, суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 квітня 2019 р., укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та за ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням до основного покарання ст. 69 КК України призначити покарання у виді арешту строком на 6 місяців, та із застосуванням ст. 69 КК України до додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, без призначення позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, з призначенням конфіскації майна.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_4 під вартою з 14 листопада 2018 р. по 14 травня 2019 р. включно.
Речові докази: павербанк «МІ» марки «Хіаомі» темно синього кольору з кабелем білого кольору, шкіряний гаманець коричневого кольору з фотографією у ньому, зарядний шнур типу «Lightning», блок універсального зарядного пристрою «DAPT ІТ» чорного кольору, блок зарядного пристрою «SAMSUNG» білого кольору, замок з маркуванням «Fortknox» з чотирма ключами до нього, одноразова бритва синього кольору,силіконовий чохол чорного кольору з маркуванням «Baseus», навушники білого кольору, мобільний телефон «Iphone 5», ІМЕІ телефону НОМЕР_1 повернути Ахмеду Моххамаду Раселу.
Кабель до зарядного пристрою чорного кольору, мобільний телефон «SAMSUNG», операційна система Android ІМЕІ телефону НОМЕР_2 повернути Мохаммаду Джахану Міа.
Паспорт громадянина Таджикистану № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .
Арешт накладений на майно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати.
Арешт накладений на майно ОСОБА_4 залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: /підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1