Справа № 183/2164/19
№ 1-кп/183/977/19
В И Р О К
іменем України

13 травня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0000082 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця строкової служби, вогнеметника роти хімічного біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

03 березня 2018 року наказом № 64 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 , солдата строкової служби ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду вогнеметника роти хімічного біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Однак, 25 травня 2018 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 20 березня 2019 року коли солдата ОСОБА_3 було доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону.

Таким чином, в період часу з 25 травня 2018 року до 20 березня 2019 року солдат ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити надану до суду угоду про визнання винуватості укладену між ним та обвинуваченим за участю захисника, відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, прокурор та обвинувачений в присутності захисника, узгодили покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні.

Обвинувачений просив задовольнити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просила задовольнити угоду про визнання винуватості між її підзахисним та прокурором.
У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений, є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває, позитивно характеризується.
Щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме більш м`яке, не зазначене санкцією статті за цей злочин, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 березня 2019 року в присутності захисника між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону та ОСОБА_3 .
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року тримання в дисциплінарному батальйоні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання на гаупвахті продовжити до набрання вироком законної сили.

Копію вироку обвинуваченому ОСОБА_3 вручити, негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1