Справа № 712/4869/19
Провадження №1-кс/712/2839/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, 05.04.2019 до Черкаського відділу поліції надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що приблизно о 22:30 год. 04.04.2019 в АДРЕСА_1 , у підсобному приміщенні (вагончик), невідома особа вступила з останньою в статевий акт проти її волі.

05.04.2019 в побутовому вагончику за адресою: АДРЕСА_1 під час огляду було виявлено та вилучено: простинь білу з рожевими квітами, халат чоловічий синього кольору з вставками в білу клітинку, тюбик з написом «крем для ніг», металевий ніж, шматок ременя чорного кольору з білими вставками та з металевою пряжкою, 4 сліди папілярних візерунків, дані речі визнані речовим доказом по вказаному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на можливість приховування чи знищення вказаного майна, з метою його збереження та швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також збирання доказів необхідно накласти арешт на вказані речі.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що вилучені під час огляду місця події: простинь білу з рожевими квітами, халат чоловічий синього кольору з вставками в білу клітинку, тюбик з написом «крем для ніг», металевий ніж, шматок ременя чорного кольору з білими вставками та з металевою пряжкою, 4 сліди папілярних візерунків є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до матеріалів клопотання 05.04.2019 в побутовому вагончику за адресою: АДРЕСА_1 під час огляду було виявлено та вилучено: простинь білу з рожевими квітами, халат чоловічий синього кольору з вставками в білу клітинку, тюбик з написом «крем для ніг», металевий ніж, шматок ременя чорного кольору з білими вставками та з металевою пряжкою, 4 сліди папілярних візерунків.

Постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження визнано та приєднано в якості речових доказів у кримінальному провадженні № 0001673 від 05.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України: простинь білу з рожевими квітами, халат чоловічий синього кольору з вставками в білу клітинку, тюбик з написом «крем для ніг», металевий ніж, шматок ременя чорного кольору з білими вставками та з металевою пряжкою, 4 сліди папілярних візерунків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Орган досудового розслідування з об`єктивних причин не мав можливості звернутися до суду з даним клопотанням, у зв`язку з необхідністю проведення певних процесуальних та слідчих дій, терміновість проведення яких виключала можливість звернення до суду в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, та після закінчення яких виникла необхідність звернення до суду з клопотанням про поновлення процесуальних строків передбачених для подання клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна та накладення арешту на тимчасове вилучене майно.

Враховуючи зазначені слідчим в клопотанні обставини пропуску процесуальних строків передбачених для подання клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна та накладення арешту на тимчасове вилучене майно, слідчий суддя вважає, що строк пропущений з поважних та об`єктивних причин, а тому підлягає поновленню.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, які матиме накладення арешту на майно, слідчий суддя, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк, передбачений для подання клопотання слідчого відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно в ході огляду побутового вагончика за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: простинь білу з рожевими квітами, халат чоловічий синього кольору з вставками в білу клітинку, тюбик з написом «крем для ніг», металевий ніж, шматок ременя чорного кольору з білими вставками та з металевою пряжкою, 4 сліди папілярних візерунків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1