Постанова
іменем України
08 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 613|1621|16-к
провадження № 51-3064км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.
Як установив суд, ОСОБА_6 23 жовтня 2016 року близько 03:00, перебуваючи поблизу під`їзду №2 житлового будинку, розташованого на вул. Шевченка, 60/1 у м. Богодухові Харківської області, діючи повторно, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів скутером марки «Suzuki HI-UP AF50 Hyper» вартістю 6621 грн, який належить ОСОБА_7 , відкотив його до вул. Дружби, де залишив у чагарниках поблизу домоволодіння №34 з метою подальшого використання. Того ж дня близько 15:00 ОСОБА_6 повернувся за вказаним скутером і шляхом замикання дротів замка запалювання завів двигун та здійснив поїздку до домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_2 , потім повернувся та сховав його в чагарниках поблизу домоволодіння на АДРЕСА_3 , де в подальшому скутер виявили та вилучили працівники поліції.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, при призначенні покарання не взяв до уваги всіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що на утриманні засудженого знаходиться його матір, яка потребує постійного догляду, малолітня дитина, те, що засуджений визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю проживання та призначив необґрунтовано суворе покарання. Крім того вказує про те, що суд апеляційної інстанції не мотивував свого рішення, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, а судове рішення вимогам ст. 419 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційні скарги не надходило.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а судові рішеннябез зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України у касаційній скарзі засудженого не оскаржуються.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 під час судового провадження за участю сторони захисту визнавав свою причетність до інкримінованого злочину й не оспорював фактичних обставин його вчинення, що дало суду першої інстанції підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, враховував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, котрий неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння умисних корисливих злочинів, тривалий час не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, злочин скоїв менше ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі та те, що шкоду потерпілому не відшкодував. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покараннярецидив злочинів. Враховуючи наведені обставини, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, дійшов висновку, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів. З таким висновком погодився і апеляційний суд.
На думку колегії суддів є правильним висновок суду першої інстанції про необхідність призначення засудженому мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті, за якою його визнано винуватим.
Таким чином, призначивши засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, суд не порушив вимог статей 65-67 ККУкраїни, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого злочину, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість за доводами, викладеними в касаційній скарзі засудженого, Суд не вбачає.
Посилання засудженого на невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПКУкраїни суд касаційної інстанції вважає безпідставними. Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу засудженого, належним чином перевірив всі її доводи й обґрунтовано відмовив в її задоволенні, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення. З цим висновком погоджується і суд касаційної інстанції.

Перегляд судового рішення в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судових рішень, суд касаційної інстанції не встановив.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.
Керуючись статтями 433, 434, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3