У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000340 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2018 року.

Обвинувачений: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, призначити покарання ОСОБА_6 за ст.185 ч.2 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

_____________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/308/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2018р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи захисника .
Вважає призначене ОСОБА_6 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого.

Наголошує на тому, що обвинувачений щиро розкаявся, добровільно відшкодував збитки.

Узагальнена позиція інших учасників провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, у вирок суду без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

23.01.2018 року о 12 год., ОСОБА_6 , разом із своїми товаришами знаходився в приміщенні кафе, що розташоване біля автостанції "Дачна" в м. Миколаєві по просп. Центральному.
Перебуваючи у вказаний час у вказаному місці ОСОБА_6 побачив у свого знайомого ОСОБА_9 мобільний телефон, після чого у нього виник умисел,спрямований на повторне , таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки "Alcotel one touch 5036 D" чорного кольору, який належить ОСОБА_10 , та знаходився на тимчасовому користуванні у її чоловіка ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій корисливий умисел ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, повторно, таємно шляхом вільного доступу з кишені куртки ОСОБА_9 викрав мобільний телефон, вартістю 1500 грн.
Після чого ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 65, 66 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середнього ступеню тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.

Окрім того, судом першої інстанції враховані обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі ті на які посилається апелянт щире каяття, повне відшкодування завданих збитків.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки , що не є максимальним розміром передбаченим санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Окрім того, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 є справедливим і співмірним особі обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2016р. за ст..ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуванням покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.ст. 76 ч.ч.1-2 КК України.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року ОСОБА_6 у зв`язку з невиконанням покладених на нього обов`язків скасовано іспитовий строк та постановлено направити його для відбування покарання у виді двох років позбавлення волі, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2016 рок. Зазначеною ухвалою обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варту, постановлено обчислювати початок строку відбування покарання з моменту його затримання, оголосивши його у розшук.

Отже, обвинувачений на шлях виправлення не став, перебуваючи у розшуку продовжував вчиняти злочини.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 не працює, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, посереднього характеризується за місцем проживання.

Відповідно до висновку провідного інспектора Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_11 , викладеного в судовій доповіді (а.п. 34-36), виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З огляду на зазначене відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_6 покарання надмірно суворим.

Інших доводів, окрім самого твердження про надмірну суворість покарання та посилання на обставини визнані судом першої інстанції пом`якшуючими, захисник в своїй апеляційній скарзі не наводить.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

За такого відсутні підстави для зміни вироку, про що просив апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2018р. - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: