Справа №601/3/19
Провадження № 1-кп/601/85/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці кримінальне провадження № 01000742 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кімната, Кременецького району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, освіта середня-спеціальна, працює в охоронній фірмі «Фалькон», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

за участю інших учасників кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- захисника ОСОБА_5 ,

- потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2017 року близько 14 години 15 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21104», р.н. НОМЕР_1 , з одним дорослим пасажиром, рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням «Доманово - Ковель - Чернівці - Тереблече», поблизу села Білокриниця, Кременецького району в напрямку від міста Кременець до міста Дубна.
Під час такого руху, водій ОСОБА_3 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення поняття «дорожні умові», «небезпека для руху» і виконання їх вимог), 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків .
Так, рухаючись прямою ділянкою автодороги МІ9 «Доманово - Ковель -Чернівці - Тереблече», а саме по 245 км+900 м. поблизу села Білокриниця Кременецького району, орієнтовно біля зупинки громадського транспорту «Білокриниця» (в напрямку м. Кременець) зі швидкістю 75...78 км/год., водій ОСОБА_3 маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , яка виходить на проїзну частину дороги та перетинає її поза межами пішохідного переходу з права на ліво по ходу руху автомобіля "ВАЗ 21104" р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не вжив таких заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька села Підлісці, Кременецького району Тернопільської області, отримала тілесні ушкодження, у вигляді: закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 8-го та 9-го лівих ребер, струс головного мозку, підшкірні гематоми лобової ділянки голови зліва і потиличної ділянки голови із забиттям м`яких тканин, які не були небезпечним для життя, та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості - п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «небезпека для руху», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д); 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що в дійсності все було так, як викладено в обвинувальному акті. Після вчиненого, він цікавився станом здоров`я потерпілої, просив вибачення та відшкодував шкоду, а саме - витрати на лікування в Кременецькій ЦРКЛ. В скоєному щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Крім власного визнання вини обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого злочину, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку, що на підставі частини 3 статті 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, думкою потерпілих щодо покарання, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого та даних, що стосуються речових доказів та вартості проведених експертиз.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій - ОСОБА_6 .
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до статтей 65,66,67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався, думку потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання, а також обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій, визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає.

Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення інших злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням ступеня тяжкості вчинення злочину, враховуючи пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один)рік, без призначення додаткового покарання.

З врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , тих обставин, що він позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався, та з врахуванням пом`якшуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та дає суду підстави для застосування статті 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік. Покласти обов`язки на ОСОБА_3 , відповідно до частини 1 пунктів 1, 2 статті 76 КК України.

На думку суду призначене покарання є необхідним та достатнім заходом впливу на обвинуваченого ОСОБА_3 , таке покарання буде, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення останнім нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Що стосується речових доказів по справі, а саме - автомобіль марки ВАЗ 21104 р.н. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

Судові витрати за проведення судових експертиз слід стягнути з ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначити йому за даною статтею покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 пунктів 1, 2 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування:

-858 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи №522/18;
- 858 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи №5-200/18;
- 1430 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи №5-696/18;
- 1001 гривень за проведення транспортно-трасологічної експертизи №5-23/18.
Речовий доказ по справі, а саме - автомобіль марки ВАЗ 21104 р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , повернути власнику ОСОБА_3 , після вступу вироку в законну силу, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2017 року.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення вручається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: