УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.04.2019 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,
в с т а н о в и в:
22.04.2019 року на розгляд слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.04.2019 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, в якій скаржник просив суд захистити його права, як потерпілого, скасувати оскаржувану постанову, зобов`язати слідчого ОСОБА_4 , або іншого слідчого, виконати ухвалу слідчого судді від 09.04.2019 р., яка набрала законної сили та не була виконана.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Слідчий ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні осіб, бездіяльність яких оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні було встановлено, що у провадженні слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Постановою слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 09.04.2019 р., відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з частиною 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Разом з тим, постанова слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.04.2019 р. про відмову у визнанні потерпілим складена з порушенням вказаних вимог закону.

Так, у мотивувальній частині вказаної постанови, слідчий робить висновок про те, що у заяві ОСОБА_3 відсутні факти, які б свідчили про завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди.

Однак, всупереч вимогам абз. 1, 2 п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, слідчим не зазначено належних обставин, які б могли стати підставами для даного висновку, так само, як і не зазначено належного обґрунтування мотивів свого рішення.

Так, оскаржувана постанова не містить посилань на проведені слідчим слідчі (розшукові) дії, які стали підставою для висновку, про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 не було завдано жодної шкоди.

Посилання слідчого на те, що у заяві ОСОБА_3 вказувалось на факти можливого приховування злочину службовими особами Державного бюро розслідувань, очевидно не спростовують тверджень останнього про те, що зазначеним діянням йому було завдано шкоди.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою у рамках кримінального провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, слідчим було допущено грубе порушення вимог процесуального закону, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Що ж стосується вимоги скаржника ОСОБА_3 виконати ухвалу слідчого судді від 09.04.2019 р., яка набрала законної сили та не була виконана, то вона задоволенню не підлягає, в силу відсутності у слідчого судді відповідних повноважень.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне відмітити, що в силу ст. 533 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковими для учасників кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 93, 110, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.04.2019 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого 1-го СВ 3-го управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 15.02.2019 р., про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000238, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1