Справа № 496/4719/18
Провадження № 1-кп/496/156/19
У Х В А Л А

17 січня 2019 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представників потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10

представника цивільного відповідача ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ОСОБА_13 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, не відпали. Прокурор зазначає, що обвинувачений, розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ненадання обвинуваченим допомоги потерпілим, на думку прокурора, є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вплив на потерпілих у кримінальному провадженні. Перебуваючи на свободі, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилаючись на вказані обставини прокурор вважає можливим продовжити ОСОБА_13 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Щодо клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт заперечував.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_13 може переховуватись від суду і впливати на потерпілих та свідків, навпаки, обвинувачений визнає свою вину та здійснює всі наміри щодо відшкодування шкоди потерпілим в межах своїх можливостей. Разом з цим захисник заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою та на цілодобовий домашній арешт, в якому просить врахувати суд, що обвинувачений скоїв злочин з необережності, не має на меті уникати від кримінальної відповідальності, у вчиненні злочину щиро розкаюється, всебічно допомагав слідству у встановленні істини по справі. Крім цього зазначає, що обвинувачений є приватним підприємцем, має постійне місце проживання, раніше не судимий, нових злочинів не вчиняв та до цього часу його не підозрювали у вчиненні будь-якого злочину. Посилання представника потерпілих на ті підстави, що обвинувачений протягом року 4 рази притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, в т.ч. і за дорожньо-транспортну пригоду, не є ризиками в силу ст. 177 КПК України та не свідчить про наміри обвинуваченого порушувати покладені на нього обов`язки. Більш того, обвинувачений сам став учасником вказаного ДТП, в результаті якого ним були отримані травми, а лікування в умовах ОСІ є неможливим.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та представники потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо зміни міри запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт заперечували.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 представник цивільного відповідача ОСОБА_11 просили суд вирішити вказане клопотання на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений підтримали клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до обвинувального акту в результаті ДТП загинула одна людина та троє пасажирів отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 21.09.2018 року відносно ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, який закінчився о 23 год. 10 хв. 20.11.2018 року.

При обранні вказаної міри запобіжного заходу слідчим суддею були враховані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_13 , тяжкість наслідків вчиненого кримінального правопорушення у виді смерті однієї особи, отримання тілесних ушкоджень іншими пасажирами, можливість переховування підозрюваного від суду, впливу на потерпілих та свідків в рамках вказаного кримінального провадження. При цьому було враховано вчинення обвинуваченим інших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2018 року запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 було продовжено строком на 60 днів та закінчується о 24 год. 00 хв. 18.01.2019 року.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131, 176, 181, 183).

У частині 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 листопада 2017 року №1-р/2017 у справі №1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України зазначив, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_13 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами строком до трьох років, або без такого; обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінального покарання; по кримінальному проваджені в судовому засіданні не допитані ані потерпілі, які отримали тяжкі тілесні ушкодження, ані свідки, тобто обвинувачений ОСОБА_13 , у разі обрання відносно нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може впливати на вказаних потерпілих або свідків у вказаному кримінальному провадженні.

У разі обрання обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на думку суду, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він скоював правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості, за порушення правил проїзду перехресть, і як зазначили раніше представники потерпілих за дорожньо-транспортні пригоди, що не оспорювалось ні захисником, ні обвинуваченим, а тому є ризики вчинення ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, пов`язаних з безпекою дорожнього руху.

Посилання захисника про те, що обвинувачений визнає свою вину, щиро розкаюється, всебічно допомагав слідству у встановленні істини по справі та здійснює всі наміри щодо відшкодування шкоди потерпілим в межах своїх можливостей на думку суду не є підставою для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, а може враховуватись при призначенні обвинуваченому покарання у разі визнання його винним у скоєнні вказаного злочину.

Доводи захисника стосовно того, що обвинувачений внаслідок отриманих травм потребує лікування, яке в умовах ОСІ є неможливим, суд до уваги не приймає, оскільки відповідних доказів суду не надано.

Вирішуючи питання щодо міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 та враховуючи зазначені вище обставини, а також наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували, як при обрані міри запобіжного заходу, так і продовжують існувати у теперішній час, на підставі ст. ст. 2, 7, 9, 177, 183, 315 КПК України, суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт немає, тоді як є достатні підстави для продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вказаний запобіжний захід діє до 24 год. 00 хв. 18.01.2019 року.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 177, 178, 181, 183, 315 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, продовжити строком на 60 днів, а саме: до 24 год. 00 хв. 18 березня 2019 року та утримувати його в Одеському слідчому ізоляторі №21.

Захиснику обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_12 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 21.01.2019 року.