ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 р.
м. Київ

Справа № 577/4781/16-к

Провадження № 51-1686 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2017 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених:
- за ч. 2 ст. 194 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
- за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
- за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
- за ч. 3 ст. 357 КК України, до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 30 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та час попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 06 вересня 2017 року включно день за день.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 23 липня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник до квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на суму 5 550 грн та незаконно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданим 26 липня 2000 року Перевальським РВ УМВС України в Луганській області, після цього ОСОБА_6 здійснив підпал майна ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , заподіявши своїми діями потерпілим матеріальної шкоди на загальну суму 53 321 грн 20 коп.
Крім того, 01 жовтня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , незаконно проник до приміщення сараю, звідки таємно, повторно викрав належне останній майно на загальну суму 4 821 грн 24 коп., заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
02 жовтня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , таємно, повторно викрав зі встановлених на подвір`ї кліток двох кролів, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 750 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності своєї винуватості та правильності кваліфікації дій, просить зміни постановлені щодо нього судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, не врахував усіх обставин, що пом`якшують покарання, та даних про його особу, які дають можливість призначити покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України. Крім того, посилається на неправильне застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України при зарахуванні строку попереднього ув`язнення.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор частково підтримала касаційну скаргу, просила її задовольнити в частині неправильного застосування ч. 5 ст. 72 КК України
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України в касаційній скарзі засудженим не оспорюються.
При перевірці матеріалів кримінального провадження Судом установлено, що доводи засудженого про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права є слушними.
Як убачається з резолютивної частини ухвали, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахував ОСОБА_6 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 30 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та час попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 06 вересня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Положенням ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні вказаної норми закону.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Частиною 2 ст. 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи в розумінні ст. 5 КК України.
Закон № 2046-VIII від 18 травня 2017 року є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи в розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31 кс 18 зробила правовий висновок про те, що суди, призначаючи покарання, мають враховувати, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII), а якщо злочини вчинені особою, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 вчинив перший злочин до 20 червня 2017 року і щодо нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року.
З огляду на викладене, Суд уважає, що суд апеляційної інстанції під час перегляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не врахував положень ч. 2 ст. 4, частин 1, 2 ст. 5 КК України та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), а тому ухвала суду в цій частині підлягає зміні.
Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, то Суд уважає їх безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, ставлення до вчиненого, часткове визнання своєї вини, наявність як обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так і обставин, що пом`якшують покарання вибачення перед потерпілими та обіцяння відшкодувати завдану шкоду, а також дані про його особу, зокрема те, що він у силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, характеризується, як особа, яка схильна до вчинення протиправних дій, позитивно характеризувався за місцем роботи, де працював незначний час, та перебуває у лікаря нарколога з діагнозом «побутове пияцтво».
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, дотримався вимог статей 65 67, 70 КК України.
Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його суворим та застосувати положення ст. 69 КК України, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, Суд не знаходить.
Крім того, аналогічні доводи ОСОБА_13 щодо наявності підстав для застосування положення ст. 69 КК України були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, який ретельно перевірив та проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.
Що стосується клопотання ОСОБА_6 про зарахування до строку покарання періоду його перебування під вартою після 06 вересня 2017 року, то таке питання вирішується судом першої інстанції в порядку виконання вироку, передбаченому статтями 537-539 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 06 вересня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3