Справа № 163/2245/17
Провадження № 1-кп/159/19/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Ковель

Колегія судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 12 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Захисниками обвинувачених заявлено відвід колегії суддів з тих підстав, що потерпілими в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останні є близькими родичами ОСОБА_15 , який працює на посаді помічника судді Ковельського міськрайонного суду, що в свою чергу викликає сумнів у неупередженості колегії суддів.
В обґрунтування заявленого відводу, сторона захисту покликається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982). Відповідно до суб`єктивного критерію, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При цьому, об`єктивність проявляєьтся не тільки у змісті винесеного рішення, а й усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому, у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Як на правову підставу заявленого відводу захисники вказують на те, що в судовому засіданні, яке відбулось 15.11.2018 було встановлено, що свідок по даній справі ОСОБА_15 з 01.10.2008 по даний час працює в Ковельському міськрайонному суді, в тому числі працював на посаді помічника судді ОСОБА_16 , заступника керівника апарату суду та на даний час помічником судді ОСОБА_17 . Мати свідка ОСОБА_15 - ОСОБА_14 та рідний брат ОСОБА_13 є потерпілими та цивільними позивачами в даному кримінальному провадженні. Сам ОСОБА_15 був свідком обвинувачення і дав в судовому засіданні покази, яким при постановленні вироку необхідно давати правову оцінку. Крім того, колегія суддів повинна надати оцінку обґрунтованості цивільних позовів. Як стало відомо стороні захисту, 25.12.2018 сестра ОСОБА_15 ОСОБА_18 погрожувала фізичною розправою сестрі обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_19 , яка також є свідком даного кримінального провадження. При цьому, ОСОБА_18 заявляла, що її рідний брат ОСОБА_15 працює у Ковельському міськрайонному суді, тому ОСОБА_8 та інші обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 будуть засуджені до максимальних строків покарання. Захисники вказують, що об`єктивність вказаних погроз підтверджується як показами допитаної під присягою ОСОБА_19 так і письмовою відповіддю начальника Любомльського ВП ГУНП У Волинській області. Вказані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів Ковельського міськрайонного суду, що є підставою для відводу. Крім того, з посиланням на норми ст. 34 КПК України, просили передати вказане кримінальне провадження до Волинського апеляційного суду для направлення за підсудністю до іншого суду, в порядку, визначеному КПК України.

В судовому засіданні обвинувачені та захисники заяву про відвід підтримали.

Прокурор проти задоволення заяви про відвід не заперечив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, допитавши свідка, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При розгляді заяви про відвід, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує, як джерело права, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 126 Конституції України, вплив на суддів у будьякий спосіб забороняється.

За змістом ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ч.5 ст. 80 КПК України, відвід або самовідвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 80 КПК України, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, може бути заявлено відвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, заява про відвід, має містити вказівку на підставу відводу, де особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні. Вичерпний перелік підстав для відводу судді передбачений ст. ст. 75, 76 КПК України.

Бангалорські принципи поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 регламентують:

- суддя виявляє та підтримує високі стандарти поведінки суддів з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів (п.1.6.);

- суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п.2.5.);

- суддя виконує судові функції, належним чином враховуючи інтереси всіх осіб, а саме: сторін у справі, свідків, адвокатів, співробітників суду та колег по суду, не розрізняючи осіб на підставах, що не є суттєвими для належного відправлення таких функцій (п. 5.3.).

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Таким чином, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав у вирішенні справи.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду показала, що ОСОБА_18 , яка є рідною сестрою ОСОБА_15 висловлювала погрози в її адресу з приводу того, що її брат ОСОБА_8 та інші обвинувачені по даному кримінальному провадженні будуть засуджені до максимального терміну ув`язнення, неодноразово наголошуючи на тому, що її рідний брат ОСОБА_15 працює в Ковельському міськрайонному суді Волинської області. З даного приводу вона звернулась з заявою в поліцію.

Як вбачається з відповіді начальника Любомльського ВП ГУНП у Волинській області від 15.01.2019, 25.12.2018 о 18 год. 11 хв. надійшло повідомлення на лінію «102» від громадянки ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , про те, що її знайома ОСОБА_18 , перебуваючи біля будинку заявниці, стукала у двері, вікно та погрожувала фізичною розправою. Реагуючи на повідомлення 25.12.2018 о 18 год. 20 хв. наряд поліції в складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_20 , лейтенанта поліції ОСОБА_21 та старшого сержанта поліції ОСОБА_22 прибули на місце події. В ході опитування заявниці в присутності її мами було з`ясовано, що між нею та ОСОБА_18 існують неприязні відносини. У своїй заяві та поясненні ОСОБА_19 вказала, що хоче, аби з ОСОБА_18 було проведено бесіду профілактичного характеру, що було зроблено працівниками поліції. Зібрані матеріали були списані в справу № 2429 від 26.12.2018.

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984, правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.Водночас, Європейський Суд з прав людини у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» вказав на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Крім того, як вказав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009), наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п.1 ст.6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.93, та «Ветштайн проти Швейцарії» заява № 33958/96). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96). Безсторонність суду визнається, доки не надано доказів протилежного (рішення «Ветштайн проти Швейцарії).

Як вважає сторона захисту, сам факт сумніву обвинувачених у неупередженості та справедливості колегії суддів, може створити враження необєктивності та призвести до зневіри в справедливість та законності судового рішення в даному кримінальному провадженні і, як наслідок до недовіри громадян щодо їх права на справедливий та неупереджений судовий розгляд.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2017 «Про незалежність судової влади», втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів від 01.01.2001, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Так у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.
Судова колегія також приймає до уваги п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, відповідно до яких доцільним є відвід (самовідвід) судді у випадку, коли у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в його неупередженості.

В судовому засіданні, при розгляді даного кримінального провадження, було встановлено, що заявлений захисниками та обвинуваченими відвід колегії суддів містить достатні та підтверджені дані, які свідчать про наявність підстав для відводу - інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості суді, що передбачені п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України.

Констатуючи право обвинувачених на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує їх справу та забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, суд погоджується з доводами захисників та обвинувачених, що обставини, на які вони покликаються, як на підставі відводу колегії суддів є обгрунтованими.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини (справа «Хаушильд проти Данії», «Ветштайн проти Швейцірії), відповідно до змісту яких, важливим питанням є саме довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Наведена правова позиція міститься в ухвалах Верховного Суду України від 17.04.2018 (справа № 800/63/16) та від 27.06.2018 (справа № 800/427/17).
Крім того, обвинувачені та їх захисники неодноразово, протягом усього часу розгляду даного кримінального провадження звертались до суду із заявами про відвід колегії суддів, суддею ОСОБА_16 у даній справі було заявлено самовідвід, з підстав, визначених п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, який був задоволений.

Вказані обставини процесуально унеможливлюють розгляд даного кримінального провадженні впродовж розумного строку, а на даний час унеможливило розгляд справи по суті взагалі, при тому, що суд вживав усіх можливих заходів для продовження розгляду справи та процесуальні можливості судового процесу вичерпані.

Виходячи з викладеного та оцінивши в сукупності обставини справи, з метою забезпечення основних засад кримінального судочинства, верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, забезпечення доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, враховуючи, що існують обставини, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості колегії суддів при розгляді даного кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про відвід колегії суддів.

Відповідно до ч.2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше пяти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Аналізуючи вищенаведені вимоги процесуального законодавства, суд вважає за доцільний направити кримінальне провадження до Волинського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до іншого суду, в порядку, визначеному цим Ковексом.
Керуючись ст. ст. 34, 75, 80 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинувачених та захисників про відвід колегії суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області задовольнити.
Відвести від участі в розгляді кримінального провадження № 0000066, внесеного в ЄРДР 12.02.2016 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України передати голові Волинського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до іншого суду, в порядку, визначеному цим Ковексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3