печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9564/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при помічникові судді (за дорученням судді) ОСОБА_2 ,

за участі представника потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
25.02.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 190 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 25.01.2018, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 4 ст. 190 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 є потерпілим. У зв`язку з чим, представником потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 подано цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків на загальну суму 156 711 461, 50 коп.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 з 02.12.1995 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .
Однак, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 752/16134/17 від 11.09.2011 шлюб між вказаними особами розірвано.
Враховуючи те, що за період шлюбу подружжя набуло у власність ряд нерухомого майна, зважаючи, що вказане майно могло бути придбане за кошти отримані злочинним шляхом, особа, якою подано клопотання вважає, що з метою забезпечення цивільного позову слід накласти арешт на нерухоме майно належне дружині підозрюваного ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Слідчий суддя визнав за можливе провести судове засідання за відсутності представника Головного слідчого управління Національної поліції України.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні особи, яка звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів клопотання, відомості про кримінальне провадження № 0006492 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 4 ст. 190 КК України внесено до ЄРДР 25.01.2018. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано у 2011 році, а тому доказів, що вказане нерухоме майно має протиправне походження слідчому судді не надано.

Враховуючи викладене, особа, яка звернулася з клопотанням, не довела необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної нею в клопотанні мети, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000172, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 190 КК України.

Ухвала про накладення арешту або про відмову в арешті може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1