11-сс/804/145/18
237/5266/18

Головуючий 1 інстанції: Липчанський С.М.
Категорія: ч. 4 ст. 426 КПК України Доповідач: Бєдєлєв С.І.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду
у складі: головуючого судді Бєдєлєва С.І.
суддів Сєдих А.В.
за участю секретаря Меркулової Я.О.
за участю прокурора Попова Р.Ю.
захисника ОСОБА_1
підозрюваного ОСОБА_2
розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі судові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Марїнського районного суду Донецької області від 1 листопада 2018 року, якою задоволене клопотання слідчого СВ Марїнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_2, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с. 4261 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб починаючи з 29 жовтня 2018 року до 27 грудня 2018 року включно, без визначення розміру застави.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини
ОСОБА_2 підозрюється у тому, що він проходячи військову службу за контрактом на посаді помічника начальника штабу начальника розвідки 3 механізованого батальйону військової частини А0666, яка дислокується у м. Марїнка Марїнського району Донецької області, приблизно в період часу з 23:40 год. 27 жовтня 2018 року до 02:00 год. 28 жовтня 2018 року, перебуваючи в приміщеннях, які розташовані на території вказаної військової частини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, умисно, з метою заподіяння шкоди здоровю своєму підлеглому військовослужбовцю ОСОБА_4, показуючи свою перевагу перед ним з наміром примусити до належного виконання службових обовязків, наніс руками і ногами ОСОБА_4 тілесні ушкодження, від яких через незначний проміжок часу настала його смерть у спальному приміщенні, розташованому на 3 поверсі будівлі КСП 3 механізованого батальйону військової частини А0666 за адресою: Донецька область, м. Марїнка, вул. Октябрська, б. 8.
29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30 жовтня 2018 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 4261 КК України.
1 листопада 2018 року слідчий звернувся до слідчого судді Марїнського районного суду Донецької області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_2
В обґрунтування клопотання слідчий послався на докази, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 4261 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Марїнського районного суду Донецької області від 1 листопада 2018 року застосовано відносно ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 29 жовтня 2018 року до 27 грудня 2018 року включно, без визначення розміру застави.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В своїй апеляційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави до застосованого запобіжного заходу..
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що підозра, предявлена ОСОБА_2 є явно необґрунтованою та підставами її предявлення були лише вибіркові свідчення опитаних свідків, які різняться між собою. Інших доказів вчинення насильницьких дій підозрюваним відносно ОСОБА_4 органом досудового розслідування не встановлено та до клопотання не додано.
Вважає, що висновки слідчого судді про наявність ризиків є помилковими. Так, чинний КПК України не вимагає наявність постійного місця проживання особи в кожній області України. До того ж запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виключає можливість підозрюваного спілкуватися із свідками та мати доступ до зброї для вчинення іншого злочину, при цьому можливе застосування електронних засобів контролю, що унеможливіть здійснення підозрюваним наведених в ухвалі ризиків.
Звертає увагу, що вимоги КПК України щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не містять посилань на те, що цей запобіжний захід обирається до всіх окрім військовослужбовців.
Крім того, зазначає, що підозрюваний має дохід у виді тільки заробітної плати. Тому розмір застави відповідно до ст. 182 КПК України від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є суттєвим для нього та умова звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання ним обовязків, покладених на нього судом, є достатньою, щоб не порушувати запобіжний захід.
Слідчим суддею також не враховані приписи ст. 178 КПК України, а саме, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, виховує та утримує неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, постійне місце роботи, його стан здоровя не задовільний, є учасником АТО.
Позиції інших учасників судового провадження
Підозрюваний ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, перевіривши судові матеріали з доданими до них матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви суду
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є обґрунтованими.
Так, застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним умисного тяжкого кримінального правопорушення.
З цього приводу, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України», «Малик проти України» зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Інформація про можливість вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 4261 КК України, існує.
Враховуючи вимоги п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_2, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про його причетність до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Отже, апеляційні доводи захисника, щодо обґрунтованості підозри, є безпідставними.
Слідчий суддя також дав належну оцінку ризикам, зазначеним слідчим в клопотанні і дійшов правильних висновків, обґрунтував їх в своєму рішенні про те, що вони дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставами вважати, що ОСОБА_2 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що наслідки та ризик втечі для нього у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечні, ніж покарання і процедура його відбування
Перебуваючи на посаді помічника начальника штабу начальника розвідки 3 механізованого батальйону військової частини А0666, він може використати своє службове становище для незаконного впливу на подальшу поведінку свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом різних перевірок та іншим чином впливати на вказаних осіб.
Враховуючи обґрунтованість підозри, зазначені ризики, незважаючи на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, слідчий суддя відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України зробив правильний висновок про те, що прокурором доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та зазначеним слідчим в клопотанні.
Також слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді застави у відповідності до вимог ч. 4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_2 підозрюється у вчинені злочину із застосуванням насильства, що призвело до загибелі людини.
Таким чином, колегія суддів вважає інші апеляційні вимоги захисника про застосування щодо підозрюваного більш мякого запобіжного заходу або визначення розміру застави до застосованого запобіжного заходу необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марїнського районного суду Донецької області від 1 листопада 2018 року, якою задоволене клопотання слідчого СВ Марїнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_2, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с. 4261 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб починаючи з 29 жовтня 2018 року до 27 грудня 2018 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя С.І. Бєдєлєв
Суддя В.В. Куракова
Суддя А.В. Сєдих