Справа № 461/5826/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.12.2018 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Руставі Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, раніше судимого, вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_8 , 23.04.2017 року близько 04 години 10 хвилин, перебуваючи у ресторані «Крейзі Таун», що на пр. Шевченка, 7 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав із жіночого рюкзака ОСОБА_9 кошти в сумі 4 000 гривень, чим спричинив потерпілій шкоду на вищевказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що 23.04.2017 року близько о 04 годині 10 хвилин ним дійсно була вчинена крадіжка грошових коштів в сумі 4 000 гривень, які належали потерпілій, тобто у період часу, у спосіб та в місці, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочину, також перелік викрадених предметів відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, мотив вчинення злочину, спрямований на заволодіння чужим майном, спосіб вчинення злочину, те, що заподіяна потерпілому матеріальна шкода повністю відшкодована, тому факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Також суд враховуєфактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_11 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті за якою кваліфіковано його дії.

Крім цього, встановлено вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ч.4 ст.70 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та повністю зарахувати відбуту частину покарання завироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2018 року до покарання за цим вироком.

Запобіжний захід по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання рахувати з 07.03.2018 року.

Речових доказів по справі немає.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та повністю зарахувати відбуту частину покарання завироком Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2018 року до покарання за цим вироком. Остаточно призначити ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ) покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 07.03.2018 року.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1