Справа № 462/3278/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/139/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 462/3278/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначено рахувати з часу фактичного затримання 27 квітня 2018 року. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 27 квітня 2018 року о 11.30 год., з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа проник у квартиру АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав плазмовий телевізор чорного кольору марки «Самсунг», вартістю 4863,28 грн. та планшет марки «Леново», вартістю 7398,90 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 12262,18 грн., однак свого злочинного умислу довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 та в подальшому затриманий працівниками поліції м. Львова.
На вирок суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_5 є таким, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд першої інстанції, на думку захисника, при призначенні покарання ОСОБА_5 не врахував, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно усунув заподіяну шкоду, завдану потерпілому, стан здоров`я обвинуваченого та здійсненняостаннім догляду за своїм батьком, інвалідом 1-ої групи, позитивно характеризується за місцем проживання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.
Фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 не оспорюються.
Щодо покарання, з яким апелянт не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, його наслідки, обставини та мотиви скоєння злочину. зокрема те, що обвинувачений вчинив повторно корисливий злочин проти власності, обране з врахуванням особи обвинуваченого; обставин, які пом`якшують покарання, щирого каяття, стан здоров`я ОСОБА_5 , наявність на утриманні батька пенсійного віку, відшкодування заподіяної потерпілій завданої шкоди шляхом повернення викраденого; відсутності обставин, які обтяжують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією частини статі КК України.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності ряду обставин, які пом`якшують покарання, то такі були предметом дослідження в суді першої інстанції та враховані судом при призначенні ОСОБА_5 покарання, яке є справедливим як за своїм видом, так і за розміром.
Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається захисник ОСОБА_8 як на підставу зміни вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК, і таким чином врахував особу обвинуваченого, його сімейний стан та усі пом`якшуючі обставини, в тому числі й ті, які зазначені в апеляційній скарзі.

З урахуванням у сукупності усіх обставин справи та особи обвинуваченого колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 необґрунтованою й вважає, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4