У Х В А Л А

Справа № 184/382/17

Номер провадження 1-кп/184/4/19

31 січня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покров матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001132 від 24.03.2016 року та за №0000253 від 05.12.2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щясливе Бориспільського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, дітей не має, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.04.2011 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.186, ч.2 ст.199, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки;

- 05.12.2012 року Орджонікідзевським міським судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком суду від 22.04.2011 року і до відбуття 6 років позбавлення волі. Звільнений 26.02.2016 року з Вільнянської ВК умовно-достроково. Не відбутий термін 1 рік 9 місяців 19 днів,

- обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Орджонікідзевського міського суду перебуває вищевказане об`єднане кримінальне провадження.

У судовому засіданні встановлено, що строк дії тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , встановлений ухвалою суду закінчується 17.02.2019 року, з огляду на що судом, в порядку ст.331 КПК України, постановлено на обговорення сторін питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що знаходячись на волі, ОСОБА_3 може переховуватись від суду, оскільки немає жодних соціальних чинників, які б стримували його у м. Покров; незаконно впливати на потерпілих, свідків, з метою зміни ними своїх показань на користь обвинуваченого; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується та був судимим за вчинення корисливих злочинів, ніде не працює та законних джерел засобів до існування не має, а тому може продовжити свою злочинну діяльність з метою отримання грошових коштів. За час перебування ОСОБА_3 під вартою заявлені вище ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження запобіжного заходу - тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки у нього наявне місце проживання, а також зазначив, що жодний із заявлених прокурором ризиків не існує, оскільки прокурором до суду не надано доказів, які б підтверджували такі ризики.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу та вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які наведені у даній статті.

У той же час, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду від 07.02.2017 року було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці. Проте, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду від 21.02.2017 року, у зв`язку із порушенням умов перебування на домашньому арешті, даний запобіжний захід ОСОБА_3 було змінено на тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нових тяжких умисних корисливих злочинів, які пов`язані із застосуванням насильства, за обставин, викладених в обвинувальних актах.

Так суд вважає доведеним у судовому засіданні наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_3 не працює, легальних засобів до існування не має, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, маючи не зняту та непогашену судимість обвинувачується у вчиненні нових корисливих тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України. А тому існують достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою отримання засобів до існування може вчиняти кримінальні правопорушення.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи та від чотирьох до шести років. Крім того, у процесі судового розгляду обвинувачений вказує на свою невинуватість, а тому може, з метою уникнення відповідальності та можливого покарання переховуватись від суду, отже ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час продовжує обґрунтовано існувати.

Водночас наявність ризику, передбаченого п.3 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілих, суд вважає необґрунтованим, оскільки усі потерпілі були допитані судом, а тому посилання прокурора на наявність вказаного ризику є безпідставним.

Разом з тим, застосування до обвинуваченого більш м`яких, аніж тримання під вартою запобіжних заходів, суд вважає неможливим, оскільки останні не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, суд враховує, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до обвинуваченого уже застосовувався, однак останній його умови порушив, внаслідок чого такий було змінено на тримання під вартою. Із наведеного вбачається, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не в змозі запобігти ризикам, які на даний час існують. У той же час запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Будь-яких заяв щодо взяття обвинуваченого на поруки протягом судового розгляду на адресу суду не надходило. У той же час, як встановлено у судовому засіданні, обвинувачений ніде не працює, будь-яких заощаджень немає, а тому застосування відносно нього такого запобіжного заходу як застава є неможливим.

Отже, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.1,,5 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі вже до обвинуваченого були застосовані, однак були останнім порушені.

У той же час, посилання обвинуваченого на не подання жодних доказів, які б підтверджували існування вказаних ризиків, судом оцінюється критично, оскільки такі посилання спростовуються матеріалами справи, зокрема із обвинувального акту та при встановленні особи обвинуваченого підтверджено наявність у нього судимостей за корисливі злочини. При цьому слід зазначити, що конструкція статті 177 КПК України вимагає від суду встановлення наявність ризиків, передбачених ч.1 даної статті, тобто ймовірності виникнення вказаних обставин, а не їх наявності, оскільки тоді буде мати місце факт, а не ризик.

За таких обставин, строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити ще на 60 днів, до 31 березня 2019 року включно.

Суд, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 197, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів з 31 січня 2019 року до 31 березня 2019 року включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на ІТТ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області та Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1