Справа № 211/4640/18
Провадження № 1-кп/211/194/19
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження №0000653 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює в ТОВ « Техноекспорт», згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 164 ч 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу № 2-3022/2008 від 12.12.2008 року зобов`язано ОСОБА_5 до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 14.10.2008 року.

На підставі виконавчого листа № 2-3022/2008 від 12.12.2008 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ОСОБА_8 20.09.2016 року відкрито виконавче провадження № 52263574.

Однак ОСОБА_5 , будучи працездатним, достеменно знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, будучи ознайомленим 22.10.2013 року під особистий підпис про те, що згідно вище вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, в період часу з 16.07.2016 року по 01.10.2016 р. та з 01.01.2017р. по 01.04.2017 року злісно ухилявся від сплати аліментів, за вказані періоди утворилась заборгованість в сумі 5483 грн. 90 коп.

Так, ОСОБА_5 , в період з 16.07.2016 року по 01.10.2016 р. та з 01.01.2017р. по 01.04.2017 року знаючи про заборгованість по сплаті аліментів не працював, заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 2-3022/2008 від 12.12.2008 року станом на 01.09.2018 року становить 103418 гривень 49 копійок.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_5 в період з 16.07.2016 року по 01.10.2016 та з 01.01.2017 по 01.04.2017 року перед потерпілою ОСОБА_6 утворилась заборгованість в сумі 5483 грн. 90 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав частково. Підтвердив, що дійсно повинен сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пояснив, що за період , який йому інкримінують він аліменти сплачував, однак не може цього довести оскільки втратив квитанції, деякі з них вицвіли і прочитати їх не можливо.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його провина повністю підтверджується показами потерпілої, свідка, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що відповідно до рішення суду ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 , однак платить періодично. За період , що зазначений в обвинувальному акті аліментів не сплачував взагалі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що на виконанні у відділу ДВС знаходився виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 . Загальна заборгованість на 01 09 2018 року складає 103418 грв. За період , що вказаний в обвинувальному акті аліменти на сплачував. Квитанції, в яких не вбачається кому перераховані кошти, вид оплати, державним виконавцем до уваги не приймаються.

Також його вина підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме : рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 12 2008 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини ( л.с. 64 копія рішення ) , виконавчим листом виданого відповідно до вищевказаного рішення ( л.с. 37 ), довідкою розрахунком заборгованості ( л.с. 44 ) .

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який частково визнав себе винним, характеризується позитивно, на даний час працює в ТОВ « Техноекспорт» , на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні.

Згідно розяснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засуджених так і іншими особами.
Обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання судом не встановлено.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом також не встановлено.

Судом також враховується досудова доповідь органу пробації відповідно до якої можливе перевиховування обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення чи обмеження волі.
З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, але з застосуванням ст. 75 КК України, та покладанням обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 ( одного ) року обмеження волі .

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 2 роки .

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 , п 2 ч 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1