Провадження №1-кс/760/2317/19
Справа №760/3177/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування рішення детектива НАБУ щодо вручення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування рішення детектива НАБУ щодо вручення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 21.11.2018 року ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Складання письмового повідомлення про підозру здійснив належний суб`єкт, визначений ст.. 481 КПК України, проте здійснення вручення підозри ОСОБА_4 та роз`яснення його прав проводив інший детектив.
Вважає, що передоручення по пред`явленню підозри ОСОБА_4 незаконне та суперечить діючому законодавству.
Також зазначив, що вся підозра ґрунтується на припущеннях та домислах досудового розслідування. Документи, які є у кримінальному провадженні детективи НАБУ безпідставно вважають доказами скоєння злочину, хоча вони свідчать лише про укладання згідно чинного законодавства договорів та контрактів, отриманих на їх реалізацію дозволів відповідних державних органів та установ, їх виконання та своєчасний розрахунок за отриманий товар.
В судове засідання призначене на 18.04.2019 року скаржник не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, те, що скарга в провадженні суду перебуває з 01.02.2019 року, жодного разу судове засідання не відбулось, неявку скаржника та стислі строки розгляду скарги, встановлені ч. 2 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі скаржника.
Детектив НАБУ в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином, а тому слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без його участі.
Дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право підозрюваного, його захисником чи законним представником оскаржити повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Відповідно до п.4 параграфу 2 Прикінцевих положень Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, зміни, які були внесені до ч. 1 ст. 303 КПК України в частині її доповнення пунктом 10, застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.
Встановлено, що детективами Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000428 від 14.11.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КПК України.
З поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник вважає те, що підозра ґрунтується на недостатніх та недостовірних доказах та те, що здійснив вручення підозри неналежний суб`єкт.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.
Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних процесуальних норм.
Відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).
Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
За своїм змістом повідомлена 21.11.2018 року ОСОБА_4 підозра відповідає вимогам ст.277 КПК України, при врученні повідомлення детективами були дотримані вимоги ст.278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_4 причетний до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КПК України.
За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання у ході повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст.276, 277, 278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_4 органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст.276-278 КПК України, а тому подана скарга задоволенню не підлягає.
Інші доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятись при розгляді обвинувального акту в суді.
На підставі викладеного, прихожу до висновку про відмову в задоволенні скарги.
З огляду за зазначене та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування рішення детектива НАБУ щодо вручення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1