Справа № 461/118/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2019 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арташат, Республіка Вірменія, громадянина України, курда, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1105 гривень, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 27.09.2018 року, близько 22 години 10 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Burger Joint», що по вул. Староєврейська, 26 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у потерпілого ОСОБА_6 з кишені куртки, яка висіла на вішаку мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi note 5», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в чорному чохлі, з сім-карткою мобільного оператора «Лайфсел» НОМЕР_3 та захисним склом, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5 803,68 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 28.09.2018 року, близько 19 години 55 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Українське подвір`я», що на вул. Михальчука, 1 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у потерпілого громадянина Естонії ОСОБА_7 з кишені куртки, яка висіла на вішаку, грошові кошти в сумі 160 євро, що згідно курсу НБУ становить 5 299 гривень, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, такий не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками вказаного закладу.

Також, ОСОБА_4 07.11.2018 року, близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні ресторану «Правда», що на пл. Ринок у м. Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_8 , під виглядом тимчасового зберігання, заволодів його мобільним телефоном марки «іРhоnе 6S», чорного кольору, вартістю 6 000 гривень, в якому була вставлена сім-картка мобільного оператора «ВФ-Україна» НОМЕР_4 , вартістю 30 гривень, заздалегідь не маючи наміру повернення вказаного майна, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 6 030 гривень.

Разом з цим, ОСОБА_4 17.12.2018 року, близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе «Світ Кави», що на пл. Ринок, 30 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у потерпілого ОСОБА_9 з внутрішньої кишені пальта, яке висіло на вішаку мобільний телефон марки «іРhоnе 6S», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 вартістю 5 000 гривень, в чорному чохлі вартістю 250 гривень, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5 250 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 23.12.2018 року близько 22 години 56 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Цісар», що на пр. Свободи, 16 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у потерпілого ОСОБА_5 з кишені куртки, яка висіла на вішаку, грошові кошти в сумі 3 000 гривень та посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на суму 3 000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Зазначив, що в обвинувальних актах вірно відображені його злочинні дії 27.09.2018 року у приміщенні кафе-бару «Burger Joint», що по вул. Староєврейська, 26 у м. Львові, 28.09.2018 року у приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 07.11.2018 року у приміщенні ресторану «Правда» на пл. Ринок у м. Львові, 17.12.2018 року у приміщенні кафе «Світ Кави» на пл. Ринок, 30 у м. Львові, 23.12.2018 року у приміщенні кафе-бару «Цісар» на пр. Свободи, 16 у м. Львові. Пояснив, що дійсно умисно таємно викрав та скоїв замах на викрадення речей потерпілих, у період часу, у спосіб, які зазначені в обвинувальних актах. Вказав, що мотиви і мета вчинення злочинів, також перелік викрадених предметів відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України; заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації згідно якої, існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства на даний момент.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що злочини вчинено обвинуваченим повторно, мотиви вчинення злочинів, спрямовані на заволодіння чужим майном, способи вчинення злочинів. Крім того, суд враховує, що заподіяна потерпілим (потерпілому ОСОБА_9 ) матеріальна шкода була частково відшкодована, що, серед іншого, вказує на щире каяття ОСОБА_4 . Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статей за якими кваліфіковані дії обвинуваченого. При цьому, суд враховує положення абзацу 2 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочинів, вищенаведені обставини справи, зокрема дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, часткове відшкодування шкоди, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. При цьому суд, призначаючи покарання, враховує висновок органу пробації в частині того, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, що серед інших, вищенаведених обставин, переконує суд у призначенні покарання у виді позбавлення волі. При цьому, суд вважає що покладення на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України зможе забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого і сприятиме його виправленню.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд приймає до уваги також те, що застосування іспитового терміну до обвинуваченого та звільнення його від відбування покарання з випробуванням сприятиме можливості відшкодувати потерпілим заподіяні збитки.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «іРhоnе 6S», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 та чохол чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_9 за належністю;

-два DVD-диски із записами з камер відео спостереження від 28.09.2018 року та від 23.11.2018 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «іРhоnе 6S», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 та чохол чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_9 за належністю;

-два DVD-диски із записами з камер відео спостереження від 28.09.2018 року та від 23.11.2018 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1