УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-2266ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року.
встановив:
Як убачається з ухвали апеляційного суду, слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ухвалою від 13 березня 2019 року відмовив у відкритті провадження за скаргою у кримінальному провадженні №0003694 щодо зобов`язання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 забезпечити досудове розслідування, визнання бездіяльності слідчого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 незаконними, скасування постанов від 09 листопада 2018 року та 04 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0003694, зобов`язання: слідчого ОСОБА_5 вчинити слідчі дії, а прокурора ОСОБА_6 проводити процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відповідно до вимог ст. 36 КПК; слідчого надати правову оцінку протиправним діям, пов`язаними із подіями по вказаним у скарзі злочинам, відповідно до ст. 94 КПК та зобов`язання начальника СВ організувати досудове розслідування у відповідності до вимог ст. 39 КПК.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернув на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, оскільки вона не підтвердила своїх повноважень, які б давали можливість віднести її до осіб, визначених в п. 1-9 ч. 1 ст. 393 КПК.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і прийняти нове судове рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, не конкретизувала в чому саме полягало допущення цим судом порушення вимог процесуального закону та не обґрунтувала як такі порушення, на її думку, вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 393, 399, 412 цього Кодексу.

Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладена ОСОБА_4 у скарзі, не відповідає змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху і встановити їй десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3