Справа №760/2365/19
№1-кп/760/1504/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000199 від 17.11.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, працюючого фельд`єгером відділення обробки і розсилки поштових документів відділу фельд`єгерського поштового зв`язку військової частини НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

30.08.2018 року солдата ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 179 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду фельд`єгера відділення обробки і розсилки поштових документів відділу фельд`єгерського поштового зв`язку.

03.09.2018 року солдат ОСОБА_2 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Того ж дня наказом № 14-РС командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийнято на військову службу за контрактом.

19.10.2018 року солдату ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 214 надано додаткову відпустку за сімейними обставинами зі збереженням грошового забезпечення терміном на три доби з 19.10.2018 до 21.10.2018 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу відповідно до вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Однак, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у солдата ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, 19.10.2018 року на підставі наказу № 214 від 19.10.2018 командира частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 вибув у додаткову відпустку за сімейними обставинами до м. Одеса. По завершенню зазначеної відпустки діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від їх виконання, у порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без дозволу командування, 22.10.2018 не прибув на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд у м. Одесі, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних органів, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

17.01.2019 року об 11 год. 00 хв. уповноважені службові особи військової прокуратури Київського гарнізону затримали та 18.01.2019 о 01 год. 30 хв. доставили солдата ОСОБА_2 до військової прокуратури Київського гарнізону, що розташовується за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8а.

Таким чином, солдат ОСОБА_2 22.10.2018 не з`явився у встановлений час до військової частини НОМЕР_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , та був незаконно відсутнім в період з 22.10.2018 по 17.01.2019 включно, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене

в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю і підтвердив, що він будучи солдатом військової частини НОМЕР_1 , 22.10.2018 року не з`явився до військової частини, оскільки перебував вдома в м. Одеса, бо дуже скучив за сім`єю, де проводив час на власний розсуд. 17.01.2019 року його затримали уповноважені особи та доставили до прокуратури. У вчиненому щиро розкаявся.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, розглядаючи провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, лише в межах пред`явленого обвинувачення, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_2 та дослідженням документів, які характеризують його як особу.
Винуватість ОСОБА_2 , у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 407 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно ст.66 КК України, судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , в силу ст.67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу, характеризується посередньо за місцем несення служби, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

З урахуванням обставин справи, вищевказаних пом`якшуючих обставин, особи винного, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд за таких обставин знаходить можливим призначити покарання із застосуванням до обвинуваченого ст.69 КК України, однак вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 не можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Керуючись статтями 370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_2 відраховувати з 04 лютого 2019 року, тобто з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк фактичного затримання з 17 січня 2019 по 19 січня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, залишити без змін тримання під вартою на ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1