ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року

м. Київ
Справа №461/5013/16-к
Провадження № 51-2225км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року у кримінальному провадженні №0002869 від 28 червня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
ОСОБА_8 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
ОСОБА_9 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Журавники Горохівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та призначено покарання: ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців; ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 роки; ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Зараховано усім засудженим у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК з 28 червня 2016 року по 24 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, ОСОБА_7 28 червня 2016 року близько 01 год. на зупинці громадського транспорту поблизу скверу біля церкви ОСОБА_10 та Єлизавети, що на площі Кропивницького, 1 у м. Львові повторно за попередньою змовою зі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що проявилось у нанесенні ударів руками і ногами по тілу потерпілого ОСОБА_11 , відкрито заволоділи майном потерпілого на суму 1105,0 гривень.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишений без змін. При цьому відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК зараховано усім трьом засудженим у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 червня 2016 по 27 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 порушує питання про скасування судових рішень та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, що потерпілого належним чином не було повідомлено про призначення судових засідань, що відмовляючи у задоволенні скарги, апеляційний суд не дослідив всі доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах, та не навів мотивів з посиланням на докази на спростування доводів апеляційних скарг.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку відносно нього у зв`язку з порушеннями вимог КПК.
Касаційна скарга мотивована тим, що в його діях відсутній склад злочину, що вирок ґрунтується на показаннях свідків, які є працівниками поліції, що в судовому засіданні не були допитані всі свідки та не оглянуто відеозапис його затримання, що потерпілий не був присутній в усіх судових засіданнях.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_7 , який взяв участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, підтримав свою касаційну скаргу та не заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_6 , який взяв участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, підтримав свою касаційну скаргу та не заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 .
Прокурор не підтримала касаційні скарги захисника та засудженого і просила залишити їх без задоволення.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
У відповідності з вимогами ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК визначено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з тим, доводи касаційних скарг захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону Верховний Суд не вважає такими, що заслуговують на увагу.
Так, обґрунтовуючи своє рішення щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, суд першої інстанції послався на показання потерпілого ОСОБА_11 допитаного в порядку ст. 225 КПК, який в деталях розповів про обставини відкритого заволодіння його майном, на показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також дані протоколів слідчих дій. Дослідивши вказані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд дійшов висновку, що зазначені докази є логічними і послідовними та такими, що узгоджуються між собою, а тому не викликають у суду сумніву в їх правдивості та достовірності.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до яких судом не доведено вину останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, дійшов висновку про безпідставність цих доводів.
Спростовуючи твердження захисника, апеляційний суд в ухвалі з наведенням відповідних мотивів зазначив, що вина ОСОБА_7 підтверджується як показаннями потерпілого, так і показаннями свідків та письмовими доказами.
За таких обставин доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 про відсутність в його діях складу злочину та про неповне дослідження судом всіх доказів є необґрунтованими.
Також не є слушними і доводи касаційних скарг про неналежне повідомлення потерпілого ОСОБА_11 щодо розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та апеляційним судом.
Зазначені доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , які, також, були предметом перегляду суду апеляційної інстанції, і який, у свою чергу, дійшов висновку про їх безпідставність.
Так, апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення та зазначив, що не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
Зокрема, спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності потерпілого ОСОБА_11 у судових засіданнях та у його неналежному повідомленні, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що потерпілий ОСОБА_11 проживає у Республіці Беларусь, під час досудового розслідування був допитаний в порядку ст. 225 КПК в судовому засіданні від 26 липня 2016 року за участю обвинувачених та їх захисників, надав пояснення про обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, відповів на запитання захисників і обвинувачених та зазначив, що матеріальних претензій не має і покладається на прийняття справедливого рішення.
За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що потерпілий реалізував свої права, передбаченні чинним законодавством, а також вважає, що засуджені також не були позбавлені права задавати питання потерпілому з приводу обставин вчиненого злочину.
Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що потерпілому неодноразово направлялися повідомлення про виклик як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду за адресою проживання, зазначеною в обвинувальному акті. За таких обставин, Верховний Суд доходить висновку, що судами були вжиті необхідні заходи для повідомлення потерпілого про розгляд кримінального провадження.

Крім того Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК засуджений, захисник засудженого мають право подати касаційну скаргу у частині, що стосується інтересів засудженого. Тому доводи касаційних скарг засудженого та захисника про порушення прав потерпілого через неналежне повідомлення останнього про розгляд кримінального провадження слід відхилити і з огляду на те, що ці доводи не є такими, що стосуються інтересів засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
За таких обставин ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не встановлено.
Враховуючи наведене і керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційні скарги захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3