Справа №463/1593/19
Провадження №1-кс/463/834/19
У Х В А Л А

18 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся із скаргою до слідчого судді на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Просить скасувати вказану постанову.

Скаргу мотивує тим, що він звернувся із заявою від 26.02.2019 р. про залучення його у кримінальному провадженні №0000136 від 22.02.2019р. в якості потерпілого, однак слідчим ТУ ДБР розташованого в м. Львові ОСОБА_5 винесено оскаржувану постанову про відмову у визнанні його потерпілим. Вважає дану постанову безпідставною, невмотивованою та необґрунтованою.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав з наведених в ній мотивів. Також пояснив, що кримінальне провадження №0000136 від 22.02.2019р. здійснюється за ч.2 ст. 382 КК України по факту не виконання службовими особами галицького ВП ГУ НП у Львівській області ухвали суду. Вважає, що оскільки саме за його заявою розпочато вказане кримінальне провадження, згідно вимог КПК України він являється потерпілим. Крім цього, вважає оскаржувану постанову передчасною та протиправною так як процесуальний закон не вимагає від нього надання доказів, щодо заподіяння йому моральної чи матеріальної шкоди. Дані обставини зобов`язаний встановити слідчий в ході досудового розслідування. Також скаржник зазначив, що у випадку невизнання його потерпілим він позбавлений можливості подавати докази та оскаржити в майбутньому, можливу постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З пояснень скаржника судового розгляду та представлених суду матеріалів вбачається, що триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 382 КК України. Розслідування проводиться за фактом умисного невиконання ухвали судді.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Із змісту ч. 2 ст. 55 КПК України випливає, що права і обов`язки потерпілого виникають у заявника автоматично, лише у випадку подання заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо нього.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

28 лютого 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Згідно положень ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тобто встановлено, що слідчим розглянута заява ОСОБА_3 про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого та за результатами розгляду такої винесено оскаржувану постанову.

В ході досудового слідства, а також підчас судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаними вище кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 2 ст. 382 КК України, заявнику завдана моральна, фізична або майнової шкода. Жодної інформації про завдану заявнику шкоду не містить також і подана до суду скарга та пояснення скаржника.

Отже, враховуючи наведене та керуючись принципом змагальності кримінального процесу, суд дійшов висновку, що підчас судового розгляду не встановлено жодних даних, які б давали підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням скаржнику завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В зв`язку з чим підстав для задоволення скарги немає.

Крім цього вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що він як заявник у кримінальному провадженні №0000136 від 22.02.2019р. наділений процесуальними правами передбаченими ст. 60 КПК України, зокрема подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, а також у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України вправі оскаржувати рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись вимогами статей 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1