У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вказуючи наступне.
Слідчим управлінням ГУНП в Запорізької області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000389 від 18.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.213 КК України.
У період з 17 по 19 січня 2019 слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 в рамках вказаного кримінального провадження, згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 року проведено обшук домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, крім іншого, було вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти у розмірі 49 гривень та два електронних ваги, дозволу на вилучення яких не було надано слідчим суддею у зазначеній ухвалі про надання дозволу на обшук, у зв`язку з чим, зазначені кошти та ваги відповідно до вимог ч.7 ст.236 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Після проведення обшуку слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з відповідним клопотанням про накладення арешту на зазначене майно, але 23.01.2019 року за результатами розгляду вказаного клопотання, слідчим суддею прийнято ухвалу про повернення клопотання слідчому в зв`язку з невідповідністю клопотання вимогам ст.171 КПК України.
В подальшому, органом досудового слідства недоліки клопотання не були усунуті та у визначений судом строк клопотання про накладення арешту д суду не подано.
08.02.2019 року старшому слідчому СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 було подано клопотання про повернення ОСОБА_4 тимчасово вилученого майна у вигляді його власних грошових коштів у розмірі 49 гривень та ваги у кількості двох штук, відповідь на яке до теперішнього часу не надано та майно не повернуто.
На підставі викладеного заявник просить зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 та інших уповноважених слідчих СУ ГУНП в Запорізькій області, яким доручено проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000389 від 18.12.2018 року повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно у вигляді грошових коштів у розмірі 49 гривень та два електронних ваги вилучених під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019.
В судове засідання заявник не з`явився. Суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю. Скаргу підтримує та просить задовольнити.
Слідчий та прокурор, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились, причину не явки суду не повідомили.
Судовим розглядом встановлено наступне.
Слідчим управлінням ГУНП в Запорізької області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000389 від 18.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.213 КК України.
17.01.2019 слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 в рамках вказаного кримінального провадження, згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 року проведено обшук домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, крім іншого, було вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти у розмірі 49 гривень та два електронних ваги, дозволу на вилучення яких не було надано слідчим суддею у зазначеній ухвалі про надання дозволу на обшук.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до п. 5 висновків узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», результати аналізу ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарг на бездіяльність щодо неповернення тимчасово вилученого майна, свідчать про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування. З огляду на це обґрунтованими є ухвали слідчих суддів щодо зобов`язання повернення такого майна.

Згідно п. 6 висновків узагальнення результати аналізу змісту ч. 5 ст. 171 КПК свідчать про те, що вона встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок - негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його виконання. Саме тому немає підстав повертати скарги на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з підстав пропущеного строку звернення з такою скаргою, оскільки така бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого.

За змістом ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 100 КПК України, документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Згідно ст. 16 КПК України лише судовим рішенням особу може бути позбавлено права власності та лише судовим рішенням обмежується право власності. Без судового рішення згідно ч. 2 ст. 16 КПК можливе обмеження права власності лише шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена статтями 167-169 КПК України.

Таким чином, враховуючи що наявні у суду матеріали свідчать про те, що докази, які було вилучено під час обшуку 17.01.2019 року не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання речовими доказами цього майна без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння цим майном органом досудового розслідування.

З огляду вищевикладене, скарга є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого задовольнити.
Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 або інших уповноважених слідчих СУ ГУНП в Запорізькій області, яким доручено проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000389 від 18.12.2018 року повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно у вигляді грошових коштів у розмірі 49 гривень та два електронних ваги вилучених під час обшуку 17.01.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1