ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 матеріали про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2018 року відмовлено захиснику ОСОБА_6 ,яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від покарання,яке призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2012р.за ст.ст. 15 ч.2; 115 ч.2 п.6; 289 ч.3; 185 ч1; 70 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з проханням скасувати таке судове рішення та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Посилається на необгрунтованість висновків районного суду, оскільки засуджений ОСОБА_7 по прибуттю в колонію був працевлаштований в якості гірничого робітника та виконує встановлені обсяги роботи,добросовісно відноситься до своїх трудових обов`язків,за що має заохочення.

Також вказує,що засуджений визнав свою вину та щиро кається у вчинених злочинах,і це, на думку апелянта, свідчить про позитивні зміни у поведінці засудженого.Вважає упередженою характеристику на ОСОБА_7 від 27.09.2018 року ,яка надана установою відбування покарання.Твердить,що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення,а тому просила звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання,прийнявши про це відповідну ухвалу.

Провадження№11-кп/822/27/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст. 81 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване,якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.п.2,17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, ін… При цьому підлягають врахуванню такі дані протягом усього періоду відбування покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно-корисній праці,систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань,сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи,якість її виконання ,дбайливе ставлення до довіреного майна,тощо.
Сумлінної поведінкою є не тільки пасивна форма поведінки засудженого,яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання,правил внутрішнього розпорядку,загальноприйнятих норм і правил поведінки,а й активна участь у суспільному житті,сумлінне виконання громадських доручень,прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під виправленням засудженого слід розуміти усунення із його психіки негативних нахилів,що сприяють вчиненню злочину,та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки у побуті,у колективі,суспільстві,які виключають вчинення нових злочинів.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних,що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, районний суд посилався на те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 та ставлення до праці протягом усього строку відбування покарання не були сумлінними, про що свідчить недобросовісне виконання ним робіт з благоустрою та самообслуговування, порушення умов відбування покарання,за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.
У зв`язку з вищенаведеним, районний суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення та може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Такі висновки районного суду є правильними, оскільки ґрунтуються на доказах, які були безпосередньо та повно досліджені судом.
З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2012р. за ст.ст. 15 ч.2; 115 ч.2 п.6; 289 ч.3; 185 ч1; 70 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 13.06.2017 приведено вирок щодо ОСОБА_7 у відповідність до вимог ст.68 КК України та останній вважається засудженим на десять років позбавлення волі.

Згідно ухвал від 10.05.2016,07.07.2016 зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ст.72 ч.5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Із матеріалів провадження вбачається,що засуджений відбуває покарання у Сокирянській ВК №67 з 16 листопада 2012 року.
Характеристики на засудженого за увесь період відбування покарання у СВК-67 (т.1 а.о.с.84, 209, 226, 251, т.2 а.о.с.47, 61, 69) свідчать про те,що ОСОБА_7 по прибуттю до установи до лютого 2013р. був працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового в гірничому цеху №1. До роботи відносився погано, встановлені змінні виробничі завдання не виконував. З лютого 2013р. по червень 2014р. і з грудня 2014р. по жовтень 2015р. до суспільно-корисної праці на підприємстві колонії не залучався, з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався. В періоди з листопада 2016р. і до березня 2017р. та з квітня до червня 2017р. до оплачуваних робіт не залучався у зв`язку з небажанням працювати.

В інші періоди був періодично працевлаштований, до роботи ставився посередньо, встановлені змінні завдання в повному обсязі не виконував. З червня 2017р. і по даний час працевлаштований в якості різноробочого виробничої майстерні установи. Нарікань зі сторони виробничого персоналу стосовно його ставлення до праці не надходило.

Зазначені вище обставини щодо ставлення засудженого до праці узгоджуються із наявними довідками відділу організації та нормування праці Сокирянської ВК-67 (т.1 а.о.с.228, 253, т.2 а.о.с.49, 71),а також підтверджуються показаннями у суді свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Викладене свідчить, що відношення засудженого до праці протягом усього строку відбування покарання не було сумлінним, про що правильно вказав суд в ухвалі.
Даючи оцінку сумлінності поведінки засудженого, суд із посиланням на досліджені докази, врахував, що ОСОБА_7 двічі притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму 17.11.2012р. та 16.05.2017р., які погашені у встановленому законом порядку.
Має одне заохочення у виді подяки від 10 липня 2018р. по підсумках роботи за другий квартал 2018р. (т.2 а.о.с.70).
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд обґрунтовано, посилаючись на ст. 6 КВК України, зазначив, що виправлення засудженого є процесом позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому ступінь виправлення оцінюється спеціальною комісією установи відбування покарань, уповноваженою згідно закону здійснювати періодичну атестацію засуджених.
Із атестаційних та опитувальних листів на засудженого за період відбування покарання з липня 2012р. по 14.05.2016р., встановлено, що за результатами атестацій ступінь його виправлення визначений комісією як такий, що не став на шлях виправлення, 20.07.2017р.- є злісним порушником режиму, 17.01.2017р., 22.04.2018р. дотримується вимог режиму утримання, а 18.07.2018р. стає на шлях виправлення (т.1 а.о.с.73-76, 200, 208, 225, 249, 250, т.2 а.о.с.46, 68, 75).
Надана суду характеристика на засудженого від 15 липня 2018 року містить рішення комісії про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення (т.2 а.о.с.69).
Як вбачається із висновку,що міститься у характеристиці від 27 вересня 2018 року, затвердженої начальником ДУ «СВК-67» ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення і застосування до нього умовно-дострокового звільнення адміністрація установи відбування покарання вважає передчасним (а.п.21).
Аналогічну позицію підтримали в судовому засіданні прокурор та представник СВК-67, які заперечували проти задоволення клопотання.
Приймаючи рішення,суд врахував також те,що стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний (довідка від 25.09.2018 року),а відбуває покарання він за скоєння умисних особливо тяжких насильницьких злочинів.
За таких обставин судова колегія вважає правильними висновки районного суду про те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці протягом усього періоду відбування не були сумлінними, а, отже, достатніми для висновку, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від відбування призначеного вироком покарання. Доводи захисника,наведені в апеляційній скарзі, таких висновків не спростовують.
Отже, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування судова колегія не вбачає,а тому апеляційну скаргу захисника слід відхилити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3