Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/72/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ,
адвоката потерпілого ОСОБА_9 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, із неповнолітньою дитиною на утриманні, приватного підприємця, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 125 КК Українидо покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 гривень.
На підставі ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження закрито.
Ухвалено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_10 , у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди - 901 (дев`ятсот одну ) гривню 64 копійки та у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди - 3000 ( три тисячі ) гривень.
Ухвалено стягнути процесуальні витрати на залучення експерта, - у зв`язку із проведенням повторної комісійної судово-медичної експертизи Харківським обласним бюро в сумі 19 680,40 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.
ОСОБА_7 28 квітня 2013 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебував біля власного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де сварка, яка виникла у ОСОБА_7 з потерпілим ОСОБА_10 , яка вчинена на ґрунті виниклих неприязних відносин, переросла у бійку.
Під час даної бійки, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_11 один удар кулаком лівої руки в область перенісся та чола та один удар кулаком правої руки в область голови зліва. В послідуючому, ОСОБА_7 взявши у праву та у ліву руку шматки цегли із насипу, що наявний неподалік від його домоволодіння, та наніс ОСОБА_10 один удар в область лобної ділянки голови. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 закривав руками собі обличчя та відходив з місця конфлікту в напрямку домоволодіння його бабусі ОСОБА_12 .
В результаті нанесених ударів потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лобної ділянки, забою м`яких тканин потиличної ділянки голови та забою м`яких тканин носа, забою головного мозку легкого ступеня, наявність імпресійного перелому передньої стінки фронтальної (лобної) пазухи ліворуч у верхній її частині із збереженням цілісності задньої стінки.
В апеляційних скаргах:
адвокат потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України, призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення; цивільний позов задовольнити у повному обсязі.
Також, в апеляційній скарзі адвокат просить провести судове слідство в обсязі: допиту потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дослідження протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 126-136), фотознімки та відеозаписи потерпілого, висновку експерта ОСОБА_15 № 73 від 18.06.2013 року, висновку комісійної судово-медичної експертизи КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» № 90 від 22.04.2014 року, висновку комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» № 129/к від 05.11.-20.12.2016 року; висновок комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» № 216/к від 23.06. - 17.08.2017 року; висновок комісії судово-медичних експертів КУ «Харківське обласне бюро СМЕ» № 477-КЕ/2017пп від 09.07.2018 року, допиту судово-медичних експертів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Адвокат просить призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу,

проведення комісійної судово-медичної експертизи доручити комісії

експертів ДУ «Головне Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України

(04112, м. Київ, вул. Оранжерейна, 9, до початку експертизи за участю

спеціалістів - рентгенологів та судово-медичних експертів ДУ «Головне

Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» провести повторний огляд

потерпілого ОСОБА_10 В.Г.

Поставити перед експертами наступні питання: - які тілесні ушкодження маються у потерпілого ОСОБА_10 , їх характер, локалізація, давність? - чи могли зазначені тілесні ушкодження утворитися при обставинах,

зазначених ОСОБА_10 .? - яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що виявлені у ОСОБА_10 .? Для проведення експертизи надати експертам всі без виключення матеріали кримінального провадженні, висновки судово-медичних експертиз, медичні документи відносно потерпілого ОСОБА_10 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає такі доводи.

Зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Адвокат вважає, що винуватість ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України доведена зібраними у справі доказами.

Факт провокування саме ОСОБА_7 конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 та спричинення в ході такого конфлікту тілесних ушкоджень потерпілому підтверджено як потерпілим, так і свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтвердили наявність у потерпілого тілесних ушкоджень.

Наявність у потерпілого тілесних ушкоджень після конфлікту з ОСОБА_7 підтвердили й працівники Добровеличківської ЦРЛ.

Не погоджується із висновками суду про недопустимість таких доказів як висновки судово-медичної експертизи № 73 та № 90, оскільки їх проведено із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Однак, висновки експертизи № 90, проведеної на підставі ухвали апеляційного суду, підтвердили висновки первинної експертизи № 73 щодо тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого та обставин їх отримання.

Призначення судом комісійної експертизи в КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» - не обґрунтоване належним чином. Крім того, потерпілий та його представник наполягали на тому, щоб проведення такої експертизи доручити ДУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України», однак таке клопотання судом біло ігноровано.

Відповідно до висновку № 129/к від 05.11.2016-20.12.2016 року КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» - комісія утрималась від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, в зв`язку з відсутністю додаткових досліджень, експерти вважали, що «половина цегли цілком може бути травмуючим предметом»; можливість утворення всього комплексу тілесних ушкоджень, виявлених при клінічному та судово-медичному обстеженні потерпілого, внаслідок однократного падіння як із попереднім прискоренням, так і без нього виключається».

Такі висновки не задовольнили сторону захисту. Проведення ще однієї комісійної судово-медичної експертизи було знов призначено в КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», всупереч вимогам потерпілого та його представника призначити експертизу до ДУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України».

Відповідно до підсумків комісійної судово-медичної експертизи № 216/к від 23.06. - 17.08.2017 року КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», - у потерпілого ОСОБА_10 наявний імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч; у сукупності, наявні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий та його представник, не погодившись з висновками зазначеної експертизи, заявили клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи в ДУ «Головне Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Проте така експертиза за клопотанням прокурора, незважаючи на необхідність здійснення її оплати за рахунок бюджетних коштів, була призначена чомусь до КУ «Харківське обласне бюро СМЕ».

Висновки № 477-КЕ/2017пп від 09.07.2018 року комісії судово-медичних експертів КУ «Харківське обласне бюро СМЕ» фактично повторили висновки попередньої експертизи.

За висновками експертизи: у потерпілого виявлено осколковий вдавлений (імпресійний) перелом зовнішньої стінки лівої лобної пазухи, вдавлений перелом передньої стінки лівої лобної пазухи, тяжкість тілесних ушкоджень встановлена як легкі, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

При цьому було проігноровано ті обставини, що без додаткових досліджень самого потерпілого ОСОБА_10 зробити об`єктивні висновки щодо характеру, локалізації, тяжкості тілесних ушкоджень та механізму його їх утворення неможливо.

Потерпілий ОСОБА_10 та його представник, не погодившись із зазначеними висновками, які фактично дублюють висновки КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», заявили клопотання про призначення повторної комісійної експертизи в Державній установі «Головне Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України (04112, м. Київ, вул. Оранжерейна, 9).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2018 року в задоволенні клопотання представника потерпілого про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_10 відмовлено, як і відмовлено в клопотанні представника потерпілого про одночасний допит експертів з метою усунення суперечностей у висновку експерта № 90 від 22.05.2014 року КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ», висновку експерта № 216/к від 23.06. -17.08.2017 року КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та висновку експерта № 477-КЕ/2017пп КУ «Харківського обласного бюро СМЕ» на підставі вимог ст. 332, 356 КПК України.

Адвокат вказує, що експерти КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та КУ «Харківське обласне бюро СМЕ» послалися на консультативні висновки лікарів-рентгенологів про те, що достовірно визначається лише вдавлений перелом передньої стінки лівої лобної пазухи, в той же час анатомічна цілість внутрішньої пластинки лівої лобної пазухи не порушена. При цьому вказують не на об`єктивні дані, що отримані в результаті рентгенологічних досліджень, а на сумнівну суб`єктивну оцінку: «зрізи проходять майже в площині порушеної зовнішньої стінки лобової пазухи з деякими нечіткими ознаками, які симулюють пошкодження внутрішньої пластинки».

Зазначені висновки прямо суперечать висновку консультативної комісії лікарів - рентгенологів від 22.05.2014 року, відповідно до якого «на представлених СКТ і МСКГ визначається вдавлений осколковий перелом передньої і задньої стінки лобної пазухи. При ретроспективному аналізі рентгенограм маються порушення кісткової структури у вказаній зоні. Виявленні зміни можуть відповідати зазначеному строку травми».

Оцінюючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, експерти КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та КУ «Харківське обласне бюро СМЕ» прийшли до висновку про наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Так, забійна рана лобної ділянки голови та забій головного мозку викликають розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижня (21 день).

Натомість, імпресійний перелом лобної пазухи, як і будь-який перелом піддається лікуванню у строк понад три тижні, понад 21 день.

При тому, як акцентує увагу адвокат, суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи представника потерпілого щодо того, що ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні понад 21 день, що вказує на те, що потерпілий отримав тілесні ушкоджень мінімум середнього ступеня тяжкості.

Натомість, без будь-якого наукового обґрунтування, судом прийнята версія експертів КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та КУ «Харківське обласне бюро СМЕ», згідно з якою «орієнтовна тривалість лікування у стаціонарних умовах із ушкодженням у ОСОБА_10 - до 8 - 14 діб, враховуючи звичайний клінічний перебіг цих ушкоджень, що відносяться до легких тілесних ушкоджень».

Адвокат переконаний, що висновки КУ «Харківське обласне бюро СМЕ» не призвели до усунення суперечностей, що однозначно потребує проведення експертизи в Державній установі «Головне Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (м. Київ).

Зазначає також, що підтвердження обґрунтованості висновків судово-медичної експертизи КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» № 73 від 18.06.2013 року та комісійної судово-медичної експертизи КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» № 90 від 22.04.2014 року, знайшли своє підтвердження при допиті в судовому засіданні лікарів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , лікарів-рентгенологів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , судово-медичного експертів ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 , які підтвердили наявність пошкоджень, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та обставин їх спричинення.

Крім того, адвокат звертає увагу, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 прямо заявив про те, що особисто зустрічався з експертами та проводив з ними консультації, що є неприпустимим і є порушенням закону;

адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким стосовно ОСОБА_7 застосувати положення ст. ст. 8, 27, 29, 32 Конституції України та ст. ст. 3, 36 КК України.

Також, просить провести судове слідство в обсязі допиту свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , слідчого ОСОБА_21 , лікарів Добровеличківської ЦРЛ ОСОБА_33 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , дослідження матеріалів кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.

Вирок суду першої інстанції вважає незаконним, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Вважає хибними висновки суду, що ОСОБА_7 одноособово застосовано насильство до потерпілого ОСОБА_10 , яке виразилося в нанесенні потерпілому трьох ударів в голову.

Заперечує спричинення обвинуваченим удару потерпілому в потиличну ділянку голови, як про те безпідставно вказує суд; при тому, судом не конкретизовано, у який спосіб, чим саме, якою рукою ОСОБА_7 нанесено потерпілому удару в область лобної ділянки голови.

Як переконаний адвокат обвинуваченого, судом не встановлено об`єктивно обставини отримання потерпілим всього об`єму тілесних ушкоджень та не визначений механізм їх отримання.

Зазначає, що свідкам обвинувачення, які стверджували про вчинення насильства саме з боку ОСОБА_7 , про конфлікт відомо було лише в загальних рисах, оскільки відстань, з якої вони спостерігали обставини конфлікту, не дозволяла бачити всіх подій та подробиць цього конфлікту, до того ж , подробиці конфлікту їм відомі зі слів бабусі потерпілого.

Вважає, що судом першої інстанції недостатньо аналізовано показань обвинуваченого, свідків-очевидців ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , та інших, щодо того, що саме ОСОБА_10 розпочав конфлікт, першим застосував до ОСОБА_7 насильство.

Вказує, що показання потерпілого є сумнівними, необ`єктивними, є різними за змістом під час досудового розслідування, судового слідства, містять суттєві протиріччя. Потерпілий вчинив конфлікт з обвинуваченим з надуманих підстав, чому передували погрози в бік обвинуваченого та його сім`ї в мережі Інтернет з боку матері потерпілого ОСОБА_34 . На думку адвоката, потерпілий цілеспрямовано прибув до с. Тишківка Добровеличківського району з м. Кіровограда, - для вчинення насильницький дій щодо обвинуваченого та його дружини.

Не відповідають дійсності показання потерпілого з приводу того, що він взагалі не завдавав ударів обвинуваченому, щодо тривалості конфлікту, - за словами потерпілого конфлікт тривав приблизно 30 хвилин, тоді як інші учасники провадження вказували на п`яти-десятихвилинну тривалість конфлікту, щодо місця конфлікту, щодо кола осіб-очевидців конфлікту, тощо.

Вказує адвокат й на об`єктивні наслідки конфлікту, адже у зв`язку із отриманням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок незаконних дій ОСОБА_10 , стосовно останнього 30 липня 2018 року ухвалено вирок Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області, яким визнано винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України.

Вважає сумнівними показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , оскільки кожен з цих свідків надав різних показань щодо фактичних обставин конфлікту, зокрема, об`єму та виду насильства з боку ОСОБА_7 , жоден із вказаних свідків не підтвердив показання потерпілого щодо всього об`єму та характеру, виду насильницьких дій з боку обвинуваченого. При допиті цих свідків в суді вони не змогли пояснити причину, з якої їх показання різняться з наданими ними раніше, під час досудового розслідування та раніше в суді.

Як встановлено безпосередньо поясненнями свідка ОСОБА_19 , - в день, коли відбувся конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, він, свідок, з ранку вживав алкогольні напої, перебував в стані алкогольного сп`яніння (вказане може підтверджуватися свідками ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ), тому об`єктивність показань даного свідка, як вважає сторона захисту, є сумнівною.

Крім того, звертає увагу, що є встановленим, що названі свідки мають неприязні відносини з ОСОБА_7 в силу різних причин. Вказане не враховано судом першої інстанції при оцінці об`єктивності таких доказів як показання вказаних свідків.

Звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , причини її неприбуття в судове засідання не з`ясовані. Клопотання обвинуваченого про виклик та допит свідка судом залишені поза увагою

Також, стороною захисту заявлялися суду й клопотання про виклик та допит ряду осіб, які були присутніми під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, проте судом першої інстанції не вирішено питання присутності цих осіб під час судового слідства.

Судом не було допитано як свідків захисту: працівника швидкої допомоги ОСОБА_30 , працівників Добровеличківського РВ УМВС ОСОБА_32 , ОСОБА_31 , слідчого ОСОБА_21 .

Окрім наведеного, сторона захисту переконана, що судом не достатньо ретельно досліджено та оцінено ряд письмових доказів у справі, як обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 122 КК України, вирок стосовно ОСОБА_10 від 30.07.2018 року за ч. 2 ст. 125 КК України. Ці процесуальні документи містять відомості щодо факту та обставин протиправної поведінки ОСОБА_10 , - здійснення насильницьких дій до ОСОБА_7 з боку ОСОБА_10 .

Залишено судом поза увагою й: протокол прийняття особистої заяви ОСОБА_10 від 28.04.2013 року,де ним зазначено про спричинення йому тілесних ушкоджень лише у вигляді синців та саден під час конфлікту неподалік будинку ОСОБА_7 ; протокол огляду предметів від 28.05.2013 року, де на одягу потерпілого та його окулярах не виявлено пошкоджень.

Судом не враховано об`єктивні обставини мотиву і мети дій ОСОБА_7 , які відбувалися в обстановці необхідної оборони (ст. 36 КК України).

Також, сторона захисту, із посиланнями на витяги з судово-медичних експертиз у справі, зазначає, що в основу вироку судом вибірково покладено висновки судово-медичних експертиз, які, крім того, є суперечливі.

В запереченні на апеляційну скаргу адвоката потерпілого, окрім наведеного, вказує, що судом першої інстанції, попри вказівки Вищого спеціалізованого суду, не досліджено ретельно та всебічно обставин справи, не досліджено обставини початку та розвитку конфлікту, послідовність дій, мету, мотив його учасників, до того ж, про застосування насильства до ОСОБА_7 з боку ОСОБА_10 взагалі нічого не вказано.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту, а саме обвинуваченого та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які просили скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким стосовно ОСОБА_7 застосувати положення ст. ст. 8, 27, 29, 32 Конституції України та ст. ст. 3, 36 КК України, думку представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , який підтримав подану в інтересах потерпілого апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України, призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, думку прокурора, яка висловилась про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, надав наступних показань.

Між ним та його співмешканкою ОСОБА_27 , 27 квітня 2013 року виник конфлікт з ОСОБА_12 , яка є бабусею ОСОБА_10 , під час якого, прийшовши до їх домоволодіння, ОСОБА_12 намагалася вдарити дружину обвинуваченого дерев`яною палицею звинувачуючи їх в тому, що вони викрали її кота. У відповідь ніяких дій фізичного впливу ні він ні його співмешканка не чинили.
В подальшому 28 квітня 2013 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, він перебував у власному будинку і дивився футбол. В цей час до нього підійшла його малолітня донька та повідомила, що його кличе якийсь чоловік. Коли ОСОБА_7 вийшов, то побачив у себе на подвір`ї потерпілого ОСОБА_10 , який почав звинувачувати ОСОБА_7 в тому, що він ображає його бабусю та почав вимагати зустрічі з співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_27 . Підійшовши до ОСОБА_10 , він намагався його заспокоїти та пропонував розібратися в ситуації.
В цей час із будинку вийшли ОСОБА_28 та його співмешканка ОСОБА_27 , які зупинилися і стали позаду нього.
ОСОБА_10 , будучи агресивно налаштованим почав ображати нецензурними словами його співмешканку та, намагаючись обійти його з правої сторони, почав рухатись до ОСОБА_27 . З метою захисту ОСОБА_27 , він перегородив йому рукою можливість проходу, побоюючись, що останній може нанести його співмешканці тілесні ушкодження, так як ОСОБА_10 був дуже агресивно налаштований та висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_10 взявся за карман його сорочки та розірвав його, потім наніс йому один удар кулаком правої руки в область перенісся та один удар кулаком правої руки під ліве око, ще було декілька ударів в обличчя, після яких у нього на декілька секунд запаморочилось в голові.
Намагаючись ухилитися від ударів ОСОБА_10 , він відштовхнув його від себе, і той впав обличчям та передньою частиною тулуба на землю, на якій лежали уламки цегли. ОСОБА_10 , піднявшись, побіг в напрямку будинку своєї бабусі ОСОБА_12 , погрожуючи йому. Під час падіння ОСОБА_10 згубив сонцезахисні окуляри, які залишились там лежати, доки працівники міліції їх не вилучили. Всього конфлікт тривав близько 5-7 хвилин. ОСОБА_7 стверджував, що ні він, ні ОСОБА_37 , ні ОСОБА_27 не наносили ударів потерпілому. Після цих подій він разом із дружиною викликали міліцію і чекали до її приїзду на лавці біля свого домоволодіння. Поки вони чекали працівників міліції, до домоволодіння ОСОБА_12 під`їхала карета швидкої допомоги, однак ОСОБА_10 не було близько 15 хвилин. Через зазначений час прийшов ОСОБА_10 , який сів в автомобіль швидкої допомоги та поїхав до лікарні. В подальшому через деякий час приїхали працівники міліції, які допитали їх.
Не зважаючи на не визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується сукупністю наступних доказів, що їх належно досліджено та правильно оцінено судом першої інстанції.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_10 , - в АДРЕСА_1 проживає його бабуся ОСОБА_12 27.04.2013 бабуся поскаржилася його матері на те, що подружжя ОСОБА_38 застосували відносно неї фізичне насильство. З метою з`ясування вказаних обставин він, 28 квітня 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, приїхав до ОСОБА_12 . По приїзду бабуся йому пояснила, що напередодні її побила дружина обвинуваченого. При цьому на обличчі у бабусі він помітив синці. З метою з`ясування причин побиття, ОСОБА_10 пішов до домоволодіння ОСОБА_7 та зупинився на вулиці перед подвір`ям обвинуваченого. Через незначний проміжок часу до нього вийшов ОСОБА_7 , який на той момент перебував в збудженому та агресивному стані. На запитання ОСОБА_10 про те, що сталося з бабусею, обвинувачений почав відповідати нецензурними словами та підійшовши до нього корпусом свого тіла став його штовхати, спрямовуючи його до території власного подвір`я та провокуючи на бійку.
В цей час на поріг із будинку вийшли ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які також стали висловлюватися в його адресу нецензурними словами. Далі ОСОБА_7 наніс йому удар кулаком руки в ділянку щелепи та ще близько 10 ударів кулаками рук в обличчя. Також під час побиття обвинувачений хапав ОСОБА_10 руками за шию та намагався повалити на землю. Обвинувачений наніс потерпілому удар кулаком правої руки в ділянку носа та розбив його. Після цього ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_10 на протилежну сторону проїзної частини. При цьому співмешканка обвинуваченого та ОСОБА_28 притримували його. Після таких дій він почав відходити від них та ОСОБА_7 , взявши до обох рук уламки цегли, підбіг до нього з правого боку та наніс йому удар лівою рукою шматком цегли у потилицю. В подальшому ОСОБА_7 продовжив наносити удари шматком цегли в ділянку чола та потилиці. Після нанесених ударів ОСОБА_7 відштовхнув його, потерпілий впав на протилежну сторону проїзної частини дороги. Після цього обвинувачений, його співмешканка та ОСОБА_28 знову підбігли до потерпілого та ОСОБА_7 схопив і тримав його, а ОСОБА_27 та ОСОБА_28 стали пропонувати кинути потерпілого у підвальне приміщення. В цей час на місце події прийшла його бабуся ОСОБА_12 і на вулицю вийшло подружжя ОСОБА_39 , а також інші сусіди, що відволікло обвинуваченого, а тому йому вдалося втекти. ОСОБА_7 , під час його побиття, постійно висловлював погрози вбивством. Залишивши місце події, він зателефонував та викликав міліцію, а також карету швидкої допомоги. В цей час самопочуття його погіршувалося, а швидкої допомоги не було, тому він вирішив піти по допомогу до будинку сільського голови ОСОБА_20 . Йдучи дорогою до домоволодіння сільського голови, запитав у незнайомого йому чоловіка про місцезнаходження будинку сільського голови. Чоловік йому рукою вказав на будинок сільського голови, але вдома його не було. Після цього, повернувшись до будинку бабусі, побачив автомобіль швидкої допомоги, яким його в подальшому доставлено до Тишківського медичного закладу. У приміщенні лікарні йому промили рану, а медсестра ОСОБА_29 наклала шов. Після цього його завезли в Добровеличківську ЦРЛ, де зробили рентген та поклали у неврологічне відділення. У Добровеличківській ЦРЛ його самопочуття погіршувалося. В подальшому до лікарні приїхали батьки, які забрали його з Добровеличківської ЦРЛ. Прибувши до м. Кіровоград, він звернувся до Кіровоградської обласної лікарні, де йому невідкладно провели операцію по видаленню уламків цегли. В обласній лікарні перебував приблизно один місяць. Через півроку була проведена інша операція по видаленню уламків, які глибоко застряли в його голові. Також потерпілий суду повідомив, що купа цегли, звідки в нього кидали, а також з якої йому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження, знаходилась за декілька метрів від будинку ОСОБА_7 біля проїжджої частини дороги. Внаслідок зазначених дій йому розбито лоб із лівої сторони та наявні численні забійні ушкодження ребер, грудної клітки, рук, голови, потиличної частини голови.
Згідно із показаннями свідка ОСОБА_18 , які надані останньою під час допиту в суді першої інстанції, - вона проживає по сусідству із обвинуваченим та пам`ятає, що 28 квітня 2013 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходилася у своєму будинку і почула, що хтось на вулиці голосно кричить, а також виражається нецензурною лайкою. Спочатку з будинку вийшов її чоловік, а через деякий час і вона. Коли вийшла із будинку то побачила, що на дорозі ОСОБА_40 та ОСОБА_41 брали з кучі куски червоної цегли і подавали ОСОБА_7 , який знаходився на проїзній частині дороги та кидав цеглою в якогось чоловіка, який прикривався рукою та відходив. ОСОБА_42 і ОСОБА_27 підносили цеглу десь 2-3 рази. Що то був за чоловік, вона не знала, але пізніше вона дізналася, що то був ОСОБА_43 . На вулиці вона побачила ОСОБА_44 , яка перебувала біля свого двору, ОСОБА_45 , а також свого чоловіка ОСОБА_19 . Свідком того як розпочався конфлікт вона не була, однак підійшовши до воріт свого домоволодіння, побачила як ОСОБА_7 кидався у потерпілого кусками червоної цегли, а ОСОБА_27 та ОСОБА_28 подавали з купки йому шматки від цегли. Шматки кинутої цегли ОСОБА_7 влучали ОСОБА_10 у голову та груди. На тілі ОСОБА_10 вона ушкоджень не бачила, а лише була наявна на одязі кров.
Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_19 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, - весною 2013 року, приблизно 29 квітня 2013 року, почув лайку. Коли вийшов на вулицю то побачив на проїзній частині дороги людей, а саме ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , які стояли в 10 метрах від нової та старої хати ОСОБА_50 . ОСОБА_42 тримала потерпілого ОСОБА_49 ззаду в обхват, а в цей час ОСОБА_27 дала цеглину ОСОБА_51 , який нею вдарив потерпілого в ліву лобну частину голови один раз. Після удару координація рухів у ОСОБА_49 була порушена. В подальшому потерпілий ОСОБА_52 вирвався та пішов додому. Заподіяння інших ударів ОСОБА_10 він не бачив.
У відповідності до показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_17 28 квітня 2013 року, у часовий проміжок між 16 годиною 00 хвилин та 17 годиною 00 хвилин, вона поралась по господарству і пішла в провулок вулиці щоб нарвати трави. Почувши на вулиці крик, вона вибігла та побачила, що на проїжджій частині вулиці стоїть ОСОБА_7 і тримає якогось чоловіка. Також при цьому були присутніми ОСОБА_27 , ОСОБА_42 , які нецензурно лаялись. ОСОБА_27 взяла цеглину і віддала ОСОБА_53 , який наніс правою рукою удар хлопцеві та куди саме не бачила. Також під час цих подій був присутнім ОСОБА_19 , а також в цей час вийшла ОСОБА_12 . Після заподіяного удару вона побігла до хати кликати співмешканця, але не змогла його знайти, а тому подальші події вона не бачила. Коли повернулася подивитися на вулицю, то вже нікого не було. Пізніше десь через 2 години до неї прийшла ОСОБА_12 та з її слів стало відомо, що цей конфлікт виник із-за кота, якого закрив ОСОБА_7 , і що людину яку бив ОСОБА_54 то був її онук ОСОБА_10 .
Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_27 під час судового слідства суду першої інстанції, - вона проживає однією сім`єю з ОСОБА_7 . Пам`ятає, що 28 квітня 2013 року була ОСОБА_55 неділя, а після 17 години вона перебувала у власному будинку із ОСОБА_28 , де також перебував і ОСОБА_7 , який відпочивав та дивився футбол. Через деякий час до будинку забігла їх донька та повідомила ОСОБА_7 , що його чекає якийсь чоловік.
ОСОБА_7 відразу вийшов із будинку, а за ним слідом вийшла вона із ОСОБА_28 , бо ОСОБА_56 вже збиралася йти додому. Коли вони перебували у веранді то почули нецензурну лайку. Вийшовши на ганок будинку, вона побачила ОСОБА_10 , який вимагав щоб ОСОБА_7 покликав дружину, водночас ОСОБА_7 намагався заспокоїти ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 побачив її, він рушив до неї, висловлюючи при цьому на її адресу погрози намагаючись обійти ОСОБА_7 . У зв`язку із цим обвинувачений змушений був перегородити потерпілому дорогу своїм тілом. ОСОБА_10 схопив ОСОБА_7 за сорочку та розірвав її на ньому, а також наніс три-чотири удари кулаком руки в обличчя. Внаслідок заподіяних ударів в ОСОБА_7 пішла кров з носа та відразу почався набряк лівого ока. Тоді ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_10 від себе, в результаті чого останній впав на землю обличчям донизу, де були розкидані уламки цегли, які лежали біля хати. Відразу після падіння ОСОБА_10 піднявся та швидко залишив подвір`я, висловлюючи при цьому на адресу ОСОБА_7 погрози. ОСОБА_10 пішов у напрямку будинку де проживає його бабуся ОСОБА_12 . Після цього вона із ОСОБА_28 посадили ОСОБА_7 на лавочку та приклали холод до носа щоб зупинити кровотечу. Також свідок бачила, що ОСОБА_10 вийшов з подвір`я своєї бабусі ОСОБА_12 та зайшов у провулок. В подальшому вона відразу викликала міліцію, а ОСОБА_28 зателефонувала своєму чоловікові та попросила щоб він подивися куди саме пішов ОСОБА_10 . Через деякий час до будинку ОСОБА_12 прибула карета швидкої допомоги, яка забрала ОСОБА_10 до лікарні.
Відповідно до наданих в ході судового слідства суду першої інстанції показань свідком ОСОБА_28 , - 28 квітня 2013 року була вербна неділя та вона пасла корів. Коли повернулася додому, то зайшла на деякий час до ОСОБА_27 , яка проживала у будинку ОСОБА_7 . Приблизно о 17 годині 00 хвилин до будинку зайшла донька ОСОБА_27 та повідомила, що ОСОБА_7 кличе якийсь чоловік. ОСОБА_7 вийшов на вулицю, а за ним через 1-2 хвилини вийшли з будинку вона із ОСОБА_27 та відразу почули крик, а також нецензурну лайку якогось хлопчини, який стояв на подвір`ї біля будинку та вимагав у ОСОБА_7 щоб той покликав свою дружину. В подальшому дізналась, що хлопчиною, який поводив себе дуже агресивно був ОСОБА_10 . Водночас ОСОБА_7 навпаки був спокійним і намагався заспокоїти ОСОБА_10 .. На запитання ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_10 хоче, останній почав висловлювати нецензурні слова та, підійшовши до обвинуваченого, схопив його за ліву сторону сорочки та почав шарпати, після чого наніс ОСОБА_7 три-чотири рази удари кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_7 похитнувся та в нього потекла з носа кров, ліве око стало підпухати. У відповідь ОСОБА_54 розвернув ОСОБА_10 та штовхнув його, внаслідок чого останній впав обличчям на уламки цегли, які були на землі біля будинку. На ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не було. На вулиці в цей час більше нікого не було. Відразу після падіння потерпілий піднявся та побіг з двору, погрожуючи при цьому ОСОБА_7 . ОСОБА_10 пішов до своєї баби ОСОБА_12 у двір. Через деякий час вона побачила, як ОСОБА_10 вийшов із двору та пішов у провулок. В цей час вона із ОСОБА_27 посадили ОСОБА_7 на лавочку та приклали холод до носа щоб зупинити кровотечу. Також ОСОБА_27 викликала міліцію, а вона зателефонувала чоловікові щоб він подивився куди пішов ОСОБА_10 . Видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 не було. ОСОБА_7 не бив ОСОБА_10 та саме потерпілий першим наніс удар ОСОБА_7 , а саме лівою рукою. Причину конфлікту вона дізналася пізніше від ОСОБА_7 та ОСОБА_27 .
Свідок ОСОБА_57 , будучи допитаним судом першої інстанції, надав показання, що 28 квітня 2013 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, його дружина пішла у своїх справах, а він перебував у себе вдома та займався господарством. Через деякий час до нього зателефонувала дружина і повідомила, що невідомий хлопець побив ОСОБА_7 і втік та попрохала його подивитися куди він пішов. В цей час він виходив із двору та йшов до річки забирати телят. Провулком йому на зустріч йшов незнайомий хлопчина, який запитав у нього місце проживання сільського голови. Він йому вказав де будинок сільського голови та вони розійшлись. В подальшому він дізнався, що цей хлопчина був ОСОБА_10 , який виглядав спокійним. У ОСОБА_10 одяг був чистим без слідів крові, а в руках ОСОБА_10 тримав платок біля потилиці. Коли він повертався із телятами додому то побачив, що ОСОБА_10 так і стояв біля будинку сільського голови. Про події на подвір`ї ОСОБА_7 свідкові стало відомо зі слів дружини. Ніяких видимих ушкоджень в ОСОБА_10 він не бачив.
Як встановлено показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_20 - він є сусідом ОСОБА_12 . Чотири роки назад, приблизно о 17 годині 00 хвилин, він перебував у себе на подвір`ї і побачив, що по дорозі йшов молодий чоловік із чорною сумкою в сонцезахисних окулярах, який зайшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_12 та розмовляв по телефону. Одягнений він був у штани темного кольору та светр світлого кольору. Як пізніше стало відомо, то був онук ОСОБА_12 ОСОБА_10 . Орієнтовно через п`ять - сім хвилин потерпілий повернувся до подвір`я ОСОБА_12 , але вже без окуляр. При цьому на чолі з лівої сторони у нього було видно пляму червоного кольору. Слідів крові на одязі не бачив. ОСОБА_10 в цей час сфотографував себе на телефон та вийшовши із подвір`я, попрямувавши вздовж вулиці. Відстань між ним та ОСОБА_10 була приблизно 15 метрів. Через кілька хвилин до подвір`я ОСОБА_12 прибула карета швидкої допомоги біля якої перебував фельдшер та подружжя ОСОБА_38 . ОСОБА_10 біля карети швидкої допомоги він не бачив. Наступного дня він чув, як ОСОБА_19 говорив ОСОБА_12 щоб та не переживала, вони ОСОБА_58 «посадять».
Свідок ОСОБА_33 під час допиту в суді першої інстанції, вказала, що вона працює лікарем-невропатологом Добровеличківської ЦРЛ та має 30 років стажу лікаря вищої категорії. Приблизно 27 28 квітня 2013 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, її як ургентного невропатолога викликала черговий лікар ОСОБА_59 для огляду хворого ОСОБА_10 , якого доставили з с. Тишківка у прийомне відділення з підозрою на черепно-мозкову травму, так як останній скаржився на головні болі та повідомляв, що втрачав свідомість оскільки в нього кинули цеглиною. Під час огляду в області чола була прикріплена лейкопластиром невеличка пов`язка розміром 3-4 см і кров`янистих виділень на ній не було. Зі слів фельдшера та медперсоналу рана не глибока та зшита на 1 шов. Шкірних ушкоджень у волосистій частині голови не було. При пальпації грудна клітка була болюча це була суб`єктивна скарга хворого, але ні ран, ні гематом на тілі не було. Під час огляду хворий скаржився на головні болі, запаморочення, загальну слабкість, втрату свідомості. При огляді рентгензнімку черепа кістководеструктивної патології черепа не виявлено. ОСОБА_10 був госпіталізований до неврологічного відділення для обстеження та лікування з діагнозом закрита черепно-мозкова травма та струс мозку. На лікуванні хворий перебував менше ніж дві доби, після чого 30 квітня 2013 року, був виписаний на вимогу його матері та самого хворого для подальшого лікування та обстеження за місцем проживання у м Кіровограді. Стан хворого покращився, протипоказань для транспортування ОСОБА_10 не було, а тому він вибув з лікарні.
У відповідності до наданих під час судового слідства суду першої інстанції свідком ОСОБА_22 показань, - він працює лікарем-хірургом Добровеличківської ЦРЛ із лікарським стажем та інтернатурою 7 років. Він оглядав ОСОБА_10 29 квітня 2013 року у неврологічному відділенні в палаті. Зі слів хворого, 28 квітня 2013 року, увечері невідомі особи вдарили його цеглиною по голові, після чого він двічі втрачав свідомість. Також потерпілий скаржився на нудоту, загальну слабкість, запаморочення. Інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 на той момент не було. При огляді було виявлено рану на чолі в потерпілого довжиною до 1 сантиметра з накладеним швом, шкіра волосяного покриву голови болюча при пальпації в лобній і потиличній ділянках голови. Хворий був у свідомості, надавав відповіді. При огляді рентгензнімку черепа, згідно запису рентгенолога, кісткової патології не виявлено, пошкодження кісток черепа не було виявлено, тому потреби в госпіталізації хворого в хірургічне відділення не виникало.
Згідно із показаннями свідка ОСОБА_60 , під час допиту в суді першої інстанції, - він працює на посаді лікаря-рентгенолога Добровеличківської ЦРЛ з 1986 року та має лікарський стаж 31 рік. Свідок суду повідомив, що знімки виготовляє рентген лаборант. Самого хворого ОСОБА_10 не бачив, йому принесли рентгенівські знімки його черепа, які він оглянув та при цьому будь-яких переломів кісток та патологій не виявлено, про що і написав у своєму заключенні. Свідок додав, що його рентгенапарат робить оглядовий знімок, і якщо перелом без зміщення, або невеликий то може й не показати перелому, а МРТ «послойний», тому результати можуть різнитися. Також пояснив, що зміст заключення: помірно виражені пальцеві вдавлення та судинний малюнок, це не пов`язано із травмою та не являється травмою голови, це відображення на кістках черепу мозку, якщо підвищений внутрішньочерепний тиск.
Відповідно до наданих в судовому засіданні суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_29 - вона працює фельдшером невідкладних станів територіальної медичної допомоги Тишківської підстанції, фельдшерський стаж 23 роки. Пам`ятає, що 28 квітня 2013 року вона заступила на чергування і близько 17 години вечора надійшов дзвінок від швидкої допомоги Добровеличківської ЦРЛ, а саме по вулиці Папаніна у с.Тишківка хтось комусь розбив голову. Відповідно вони виїхали за адресою до помешкання ОСОБА_12 . Коли під`їхали до двору, то виникло запитання, що саме сталося. В цей час до них підійшли ОСОБА_61 . У ОСОБА_7 було підбите ліве око і були крововиливи із носа, а також були сліди крові на сорочці. ОСОБА_10 на місці не було та вони його чекали. Через деякий час підійшов ОСОБА_10 , в якого на лобі була рана півтори сантиметра та кров не текла, а його обличчя було чистим. Рана була не глибокою однак необхідно було її зшивати. Рану ОСОБА_10 вона обробляла на пункті швидкої допомоги, а саме промила її та дістала невеличку пластинку від цегли, після чого наклала шов. Коли карета швидкої допомоги їхала в приймальний пункт, то ОСОБА_10 весь час спілкувався по телефону. Після накладення шву на рану, ОСОБА_10 повідомив, що у нього крутиться та болить голова, у зв`язку із цим він і був доставлений до Добровеличківської ЦРЛ. Перебуваючи у приймальному пункті Добровеличківської ЦРЛ був викликаний лікар невропатолог ОСОБА_62 . Також свідок доповнила, що одежа у ОСОБА_10 була чистою та не була порваною. Реквізити ОСОБА_10 під час доставлення у Тишківську підстанцію вона внесла у відповідний журнал реєстрації та видала йому відповідну довідку щодо факту звернення за медичною допомогою.
Як встановлено показаннями в ході судового слідства суду першої інстанції свідка ОСОБА_13 , - він працює лікарем нейрохірургом Кіровоградської обласної лікарні та має лікарський стаж 29 років. ОСОБА_10 звернувся в обласну лікарню з направленням Добровеличківської ЦРЛ та поступив до них 30 квітня 2013 року о 17 годині 30 хвилин. З Добровеличківської ЦРЛ виписаний 30 квітня 2013 року. Коли поступив ОСОБА_10 , то у нього була виявлена забійна рана лобної частини голови. Як лікар нейрохірург він здійснив стандартне обстеження і в середині рани було знайдене іншорідне тіло, а саме шматок цегли 3 мм, яке було вилучене, а рана оброблена 30 квітня 2013 року приблизно о 17.30-18.30 годині. Наявність іншорідного тіла у ОСОБА_10 це є фактор інфікування рани. Після хірургічного втручання ОСОБА_10 був госпіталізований і зв`язку із відламковим вдавленим переломом зовнішньої та внутрішньої стінки лобної пазухи зліва. ОСОБА_10 перебував у лікарні на лікуванні з 30 квітня по 21 травня 2013 року. За зазначений період здійснювали томографію та виявлено перелом внутрішньої та зовнішньої стінки лобної пазухи. Також особисто бачив вдавлений перелом зовнішньої стінки черепа. Під час ревізії рани всі іншорідні тіла, які він виявив, дістав. Також свідку відомо, що через пів року ОСОБА_10 повторно діставали іншорідне тіло, оскільки не завжди вдається виявити відразу усі камінці в рані лобної частини голови. Отримання вказаної травми ОСОБА_10 шляхом падіння на цеглу теоретично можливе, але малоймовірне.
Згідно із показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні, - він працює лікарем нейрохірургом Кіровоградської обласної лікарні та має лікарський стаж з 2012 року. Згідно епікризу ОСОБА_10 28.04.2013 по 30.04.2018 ОСОБА_10 перебував у Добровеличківській ЦРЛ, з 30 квітня 2013 року по 21 травня 2013 року перебував у Кіровоградській обласній лікарні та звідти був виписаний. З 08.10.2013 по 16.10.2013 ОСОБА_10 перебував у нього на лікуванні та 08.10.2013 він видаляв у лівій лобній частині іншорідне тіло. Зазначення у змісті епікризу №19491, а саме КТ - ознаки вдавленого перелому лобної кістки справа є помилковим так як згідно МСКТ мав місце вдавлений перелом лобної кістки зліва. Згідно з описом епікризу це чітко видно. Оскільки не завжди відразу можливо виявити усі іншорідні тіла, виникла необхідність повторного їх видалення. Які саме видалялись іншорідні тіла не пам`ятає. Також ОСОБА_10 звернувся до лікаря так як мав місце запальний процес.
Допитаний в ході судового розгляду судом першої інстанції свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні надав показання, що він працює лікарем рентгенологом Українського Центру Томотерапії. Комп`ютерну томографію ОСОБА_10 проводив томографічне обстеження та за результатами виявив на знімку вдавлений перелом зовнішньої стінки лівої частини лобної ділянки. Про перелом внутрішньої стінки лобної частини черепа нічого не зазначав. Щодо зазначення в його заключенні наявність перелому лобної кістки справа є помилковим так як мав місце перелом з лівої частини лобної ділянки.
Також, допитані судом першої інстанції експерти надали суду наступних пояснень.
Судовий експерт ОСОБА_63 щодо висновку комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №216/к надав показання, що ушкодження в потерпілого відносять до легких тілесних ушкоджень, які потягли тимчасовий розлад здоров`я. Стінка задньої лобної пазухи не пошкоджена, та не порушена згідно даних комп`ютерної томографії. Перелом передньої стінки передньої пазухи відноситься до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. За допомогою диску МСКТ можливо було встановити наявність чи відсутність пошкодження внутрішньої стінки лобної пазухи. Інших тілесних ушкоджень виявлено не було. Розлад здоров`я було викликано внутрішньо черепною травмою.
Судовий експерт ОСОБА_64 щодо висновку комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №216/к надав показання, що ушкодження в потерпілого були забиття рани голови, забій головного мозку, перелом передньої стінки лобної пазухи ліворуч. Цілісність задньої частини стінки лобної пазухи при обстеженні була збережена. Дані ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Судовий експерт ОСОБА_65 щодо висновку комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №216/к надав показання, що при проведенні експертизи в потерпілого ОСОБА_10 виявлено забій головного мозку, забій голови, інших ушкоджень не було. Імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч у ОСОБА_10 відноситься до легкого ступеня тяжкості та може мати місце за певних обставин. Ушкодження при обставинах, які були зазначені обвинуваченим можуть мати місце при обставинах зазначених потерпілим та при проведенні слідчого експерименту також не виключається. Дані ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджують й наступні докази матеріалів кримінального провадження, досліджені у сукупності судом першої інстанції:
-протокол огляду місця події від 28.04.2013 та фототаблиці до нього, якими встановлено, що місцем огляду є територія подвір`я домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де на відстані одного метра від будинку виявлено насип із шматків цегли та інших будівельних матеріалів. На відстані 0,5 метра від вказаного насипу маються чоловічі сонцезахисні окуляри. (т.1 а.п.89-91);
-протокол огляду предметів від 25.05.2013 та фототаблиці до нього, якими встановлено, що об`єктами огляду є чоловіча кофта білого кольору та чоловічі джинси синього кольору, в які був одягнений ОСОБА_10 під час скоєння кримінального правопорушення та на яких виявлено плями бурого кольору. (т.1 а.п.141-145);
-протокол проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_10 від 25.05.2013, з фототаблицями, згідно з яким в присутності понятих з`ясовано, що ОСОБА_10 відтворив обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень, а саме: вказав на нанесення йому тілесних ушкоджень кулаком в область щелепи справа; вказав на удар, який був нанесений кулаком лівої руки в область перенісся; вказав на удар, який був йому нанесений кулаком лівої руки в область лівої скроні; вказав на нанесений йому удар в область лоба частиною від червоної цегли; вказав на нанесення йому близько 3 ударів частиною від червоної цегли в область тулубу зліва; вказав на нанесення йому близько 3 ударів в різні частини голови та в цей час він прикривався руками; надалі потерпілий вказав, яким чином він відштовхнув від себе особу, що наносила йому тілесні ушкодження. (т.1 а.с.126-136);
-медична карта стаціонарного хворого №8640 та №1853 та інша медична документація, відповідно до якої у ОСОБА_10 наявні закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю осколкового вдавленого (імпресійного) перелому зовнішньої стінки лівої лобної пазухи та забитої інфікованої рани з наявністю чужорідних тіл в її глибині; забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, м`яких тканин носа та грудної клітки ліворуч;
-виписний епікриз №8640, - ОСОБА_10 30.04.2018 проведено під місцевою анестезією операцію щодо видалення іншорідних тіл з м`яких тканин лобної області зліва;
-виписний епікриз №19491, - ОСОБА_10 08.10.2013 проведено під місцевою анестезією операцію щодо видалення іншорідних тіл з м`яких тканин лобної області зліва. (т.2 а.с.179);
-медична картка амбулаторного хворого Добровеличківської ЦРЛ ОСОБА_7 за змістом якої встановлено, що 30.04.2013 в останнього зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді забою носа та гематоми лівої біля орбітальної ділянки. ( т.2 а.п. 36) Вказані ушкодження зафіксовані і на фотознімках, наданих стороною захисту. ( т.2 а.п. 41-42 );
-фотознімки та відеозапис, наданих стороною потерпілого, за якими з`ясована наявність в ділянці чола ОСОБА_10 тілесного ушкодження у вигляді рани. Крім того на светрі потерпілого зафіксовані плями бурого кольору. ( т.2 а.п. 59-66 );
-висновок комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №129/К від 20.12.2016 року, яким встановлено, що при огляді рентгенівських знімків, відсутні видимі ознаки переломів, але оглядом знімків спірально комп`ютерної томографії встановлено, що перелом у ОСОБА_10 наявний. Знімки спірально комп`ютерної томографії за своєю технологією надають більш повну картину та є технічно удосконаленими. Також тілесні ушкодження, а саме: забита рана лобної ділянки голови; забій головного мозку легкого ступеня; імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч, - утворилися внаслідок одного травматичного впливу у лобну ділянку голови потерпілого. Внаслідок цього ж травматичного впливу могло утворитися й тілесне ушкодження забій м`яких тканин носа за умови нерівномірної вираженості травмуючої поверхні та приймаючи до уваги знаходження вказаних ушкоджень в одній анатомічній площині. Зважаючи на те, що лише тілесні ушкодження, а саме: забита рана лобної ділянки голови; забій головного мозку легкого ступеня; імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч, - мали морфологічні та об`єктивні клінічні прояви, а тому могли утворитися у термін вказаний потерпілим та відображеній у наданій медичній документації 28.04.2013. Половина цегли цілком може бути травмуючим предметом за умови наявності у її конструкції вищевказаних елементів. Провідний напрям травмуючої сили спереду назад. Сила травматичного впливу за даними ОСОБА_66 1999, що здатна викликати аналогічні тілесні ушкодження становить 1960-4901Н. Можливість утворення всього комплексу тілесних ушкоджень, виявлених при клінічному та судово-медичному обстеженні потерпілого, внаслідок однократного падіння як із попереднім прискоренням, так і без нього, виключається. Потилична та лобна ділянка голови знаходяться на протилежних поверхнях голови і відповідно одночасно не травмуються при падінні. Якщо розглядати окремо тілесні ушкодження а саме: забита рана лобної ділянки голови; забій головного мозку легкого ступеня; імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч разом із пошкодженням лівої половини грудної клітки, то можливість отримання їх внаслідок падіння на нерівномірно травмуючу поверхню (у тому числі купу із частинами цеглин) не виключається з урахуванням вимог до властивостей травмуючого предмета. Результати аналізу клінічних та судово-медичних даних наявних в розпорядженні експертної комісії не суперечать механізму травмування, викладеному потерпілим під час проведення слідчого експерименту від 25.05.2013, а саме п.3, 8-10 протоколу, основних етапів спричинення тілесних ушкоджень. (т.5 а.с. 154-167);
-висновок комісійної судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №216/к від 17.08.2017, яким встановлено - згідно з наданою в розпорядження комісії медичної документації (у тому числі, судово-медичної) встановлено, що у потерпілого ОСОБА_10 в лобній ділянці голови мали місце наступні тілесні ушкодження, а саме: забита рана лобної ділянки голови; забій головного мозку легкого ступеня; імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч. Вказані тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто внаслідок дії тупого твердого предмета, індивідуалізуючи ознаки якого в ушкодженнях не відобразилися. Орієнтовна тривалість лікування у стаціонарних умовах - до 8-14 діб. Подальше амбулаторне лікування під наглядом невролога. Таким чином, тілесні ушкодження, а саме забита рана лобної ділянки голови; забій головного мозку легкого ступеня; імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч, - у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Пунктом 2.3.1. "Правил ..." Ознаки легкого тілесного ушкодження. Пунктом 2.3.3. "Правил..." Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). Зважаючи на надані відомості комісія вважає, що травмуючий предмет був тупим твердим та, найбільш ймовірно, мав у структурі травмуючої частини ребро довжиною не менше 1 см, або край площини обмежений ребрами. Результати аналізу клінічних та судово-медичних даних наявних в розпорядженні експертної комісії не суперечать механізму травмування лобної ділянки голови, викладеному потерпілим під час проведення слідчого експерименту від 25.05.2013, а саме п.9 протоколу. У своїх показаннях в судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що штовхнув потерпілого руками в праве плече, внаслідок чого потерпілий впав обличчям на куски побитої цегли. Можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень в лобній ділянці голови за механізмом на який вказує ОСОБА_7 - не виключається. ( т.7 а.с.16-30);
-висновок комісійної судово-медичної експертизи «Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи» №477-КЕ/2017 від 09 липня 2018 року, яким встановлено - за даними медичної документації, у гр. ОСОБА_10 внаслідок події від 28.04.2013 мали місце: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю осколкового вдавленого (імпресійного) перелому зовнішньої стінки лівої лобної пазухи та забитої інфікованої рани з наявністю чужорідних тіл в її глибині; забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, м`яких тканин носа та грудної клітки ліворуч. Згідно консультативного дослідження лікаря-рентгенолога, проведеного в рамках цієї експертизи, було встановлено, що дослідження голови ОСОБА_10 проводилися 30.04.2013 та 08.10.2013 за методом спіральної комп`ютерної томографії. При ретельному аналізі результатів СКТ, зафіксованих на сканах та цифрових носіях, достовірно виявляється вдавлений перелом передньої стінки лівої лобної пазухи у ОСОБА_10 , в той час анатомічна цілісність внутрішньої пластинки лівої лобної пазухи не порушена; при цьому в місці перелому визначаються наявність двох чужорідних тіл округленої форми середньої щільності. На одному зі слайдів зрізи проходять майже в площині порушеної зовнішньої стінки лобової пазухи з деякими нечіткими ознаками, які симулюють пошкодження внутрішньої пластинки. Імітація ушкодження внутрішньої стінки лобної пазухи, яка вбачається на одному зі слайдів, де зрізи проходять майже в горизонтальній площині в зоні порушення цілості зовнішньої стінки, обумовлена фізіологічними нерівностями кісткового рельєфу і особливостями анатомічної будови даної області черепа. Стан обох стінок лобної пазухи, а саме їх цілісніть чітко виявляється на інших зрізах в горизонтальній і сагітальній площинах тіла. Таким чином достовірних ознак порушення цілісності внутрішньої стінки лобної пазухи у ОСОБА_10 комісією експертів не виявлено. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю осколкового вдавленого перелому зовнішньої стінки лівої лобної пазухи, забитої інфікованої рани у ОСОБА_10 . Враховуючи звичайний клінічний перебіг цих ушкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6); забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, м`яких тканин носа та грудної клітини ліворуч, як поняття клінічні та такі, що не були підтверджені об`єктивними медичними даними, не являються тілесними ушкодженнями, а тому за ступенем тяжкості не оцінюються. Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю осколкового вдавленого (імпресійного) перелому зовнішньої стінки лівої лобної пазухи та забитої рани утворилася внаслідок одноразової ударної дії тупого твердого предмета, що мав обмежену поверхню контакту, з місцем прикладання сили в ліву лобну ділянку голови ОСОБА_10 . Таким чином, експертною комісією не виключається можливість утворення даного комплексу ушкоджень у ОСОБА_10 при тому способі та механізмі, на які вказують як ОСОБА_7 так і ОСОБА_10 при їх допитах в судовому засіданні та при проведенні з останнім слідчих експериментів. (а.с.225-241).

Таким чином, на підставі досліджених доказів, ОСОБА_7 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту та потерпілої сторони колегією суддів оцінені та визнаються такими, що свого підтвердження не знайшли.

Доводи потерпілої сторони з приводу неправильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України і необхідної кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку із спричиненням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, - колегія суддів вважає такими, що свого підтвердження не знайшли.

Винуватість ОСОБА_7 доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції під час судового слідства доказів, і, як убачається з матеріалів кримінального провадження, всім доказам надано належної юридичної оцінки, як показанням обвинуваченого, показанням потерпілого та свідків, так і письмовим доказам у провадженні.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується рядом досліджених та оцінених судом доказів.

Зокрема, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що їх спричинено обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 встановлена висновками судово-медичної експертизи внаслідок проведення комісійних експертних досліджень, що їх наведено вище.

Вказані висновки щодо тяжкості спричинених тілесних ушкоджень підтверджені допитаними в судовому засіданні експертами ОСОБА_67 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , які надали детальних пояснень з приводу характеру, локалізації спричинених тілесних ушкоджень потерпілого, і щодо того, чому такі тілесні ушкодження віднесені саме до категорії легких тілесних ушкоджень.

Підстави, за яких судом визнано недопустимими як докази висновки судово-медичних експертиз № 73 від 18.06.2013 року та № 90 від 22.04.2014 року, згідно з якими тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_10 , оцінена як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення, - як убачається зі змісту вироку суду,Ю належно та детально викладено й умотивовано в оскаржуваному вироку суду першої інстанції.

Поняття належності та допустимості доказів визначено ст. ст. 85, 86 КПК України, відповідно до яких належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Недопустимість доказів встановлена ст. ст. 87, 88 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що для проведення вказаних експертиз експертам було надано два томи матеріалів кримінального провадження, медична карта стаціонарного хворого, рентгенограма кісток черепу в двох проекціях, СКТ голови (дві плівки).

Тоді як для проведення у подальшому комісійних судово-медичних експертиз експертам надано, крім означених матеріалів, диск МЗКГ.

Поясненнями допитаних експертів з`ясовано, що знімки спірально комп`ютерної томографії за своєю технологією надають більш повну картину, та технічно удосконалені. Рентгенівський знімок надає можливість побачити лише в двох проекціях, знімки спірально комп`ютерної томографії надають більш детальний пошарові знімки з більшою можливістю встановлення наявних ушкоджень.
Враховуючи, що істотне значення для правильного встановлення наявності тілесних ушкоджень є наявність у ОСОБА_10 переломів зовнішньої та внутрішньої стінки лобової пазухи зліва, а тому є необхідним саме дослідження знімків спірально комп`ютерної томографії на диску МЗКГ, які надають більш детальні пошарові знімки лобної частини черепа.
Дослідження матеріалів разом із диском МЗКГ й надало експертам у подальшому підстав прийти до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (забита рана лобної ділянки голови, забій головного мозку легкого ступеня, імпресійний перелом лобної пазухи ліворуч), що відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відсутність в експертів «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» диску МЗКГ ОСОБА_10 , зумовили розбіжність оцінок даних обстежень із висновками експертів КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №216 /к від 17.08.2017 та «Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи» №477-КЕ/2017.
У зв`язку із неповним наданням матеріалів експертам для проведення судово-медичної експертизи, із посиланням на положення ст. ст. 84, 86, 87, 91 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що висновки судово-медичних експертиз № 73 від 18.06.2013 року та № 90 від 22.04.2014 року є недопустимими доказами внаслідок допущеного порушення вимог кримінального процесуального закону при проведенні експертизи.

Щодо того, що судом безпідставно незадоволено клопотання потерпілої сторони про призначення проведення комісійної судово-медичної експертизи Головному Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_10 , - мотиви відмови у задоволенні клопотання, зокрема, зазначені у відповідній ухвалі суду першої інстанції від 20 вересня 2018 року.

Щодо призначення проведення комісійної судово-медичної експертизи Головному Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_10 , на чому наполягає потерпіла сторона і на час апеляційного провадження, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, яка полягає в об`єктивній відсутності такої необхідності.

Також, потерпіла сторона зазначає про необґрунтованість призначення судом комісійної експертизи у КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та у КУ «Харківське обласне бюро СМЕ», тоді як потерпіла сторона просила призначити проведення такої експертизи в Головному Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Призначення і проведення експертиз у кримінальному судочинстві регулюється не тільки Кримінальним процесуальним кодексом України, а й Законом України «Про судову експертизу», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», відомчими Правилами і Інструкціями Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України, зокрема, «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України 8.10.1998 року N53/5, якими передбачено поділ експертиз на види і класифікацію за ознаками.
Зазначені нормативно-правові акти не передбачають інстанційності за рівнем експертних установ та проведених судових експертиз.
Суд повинен виходити виключно із обґрунтованості експертного висновку, а не в залежності від тієї обставини, яке бюро таку експертизу провело.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 30 жовтня 2017 року призначено проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи стосовно потерпілого ОСОБА_10 . Підставою її призначення стала наявність суттєвих протиріч, і обґрунтованих сумнівів в об`єктивності висновку комісійної судово-медичної експертизи № 216/к від 23 червня 2017 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи КЗ «Кіровоградське обласне бюро СМЕ» № 90 від 06.05.2014 року.
Крім того, слід зауважити, що чинний кримінальний процесуальний закон не ставить в обов`язок суду призначати проведення експертизи виключно тій експертній установі (бюро), яку зазначила сторона судового провадження у відповідному клопотанні.
Також, слід зауважити, що у конкретному випадку Головним Бюро судово-медичної експертизи МОЗ України суду першої інстанції доведено до відома, що проведення комісійної судово-медичної експертизи відбудеться не раніше як за два роки з причин черговості. Разом із тим, як встановлено судом, проведення комісійної експертизи в іншому бюро триватиме значно менший проміжок часу.
Відносно доводів потерпілої сторони про необхідність проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи по причині того, що потерпілий ОСОБА_10 не викликався експертною установою, і що зумовило неповноту проведеної експертизи, слід зазначити, що така необхідність встановлюється самими експертами, які проводили таку експертизу.
Адвокатом потерпілого зазначено, що, як є загальновідомим, імпресійний перелом лобної пазухи, як і будь-який перелом піддається лікуванню у строк понад три тижні, понад 21 день, а ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні понад 21 день, що вказує на те, що потерпілий отримав тілесні ушкоджень мінімум середнього ступеня тяжкості.

Вказані доводи були предметом оцінювання судом першої інстанції, оскільки потерпіла сторона аналогічно те вказувала під час судового провадження суду першої інстанції. Судом першої інстанції правильно надано оцінки даним посиланням у судовому рішенні.

Відповідно до показань лікарів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - вони не вчиняли жодних маніпуляцій щодо перелому лобної пазухи ОСОБА_10 , а здійснювали видалення іншорідних тіл з інфікованої рани, а саме 30 квітня 2013 року та 08 жовтня 2013 року, яку не належним чином прочистили попередні рази.
Згідно із висновками комісійних судово-медичних експертиз КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №216 /к та КУ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» №477-КЕ/2017, - орієнтовна тривалість лікування у стаціонарних умовах із ушкодженнями у ОСОБА_10 - до 8-14 діб враховуючи звичайний клінічний перебіг цих ушкоджень, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_10 за наслідками експертних досліджень віднесені до категорії легких тілесних.
Саме лише ствердження про перебування на лікуванні потерпілого понад 21 день, не може свідчити про те, що потерпілому завдано тяжких або як мінімум середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Тяжкість спричинених тілесних ушкоджень та їх характер встановлюється експертним шляхом (ч. 2 ст. 242 КПК України).

Також, адвокат потерпілого вказує, що факт провокування саме ОСОБА_7 конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 та спричинення в ході такого конфлікту тілесних ушкоджень потерпілому підтверджено як потерпілим, так і свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 й працівники Добровеличківської ЦРЛ підтвердили наявність у потерпілого тілесних ушкоджень.

Поведінка обвинуваченого, зокрема, й провокаційна, уособлено не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та тяжкість встановлених спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, а факт наявності у потерпілого тілесних ушкоджень після конфлікту з обвинуваченим у даному провадженні доведений сукупністю доказів, про що йшлося вище.

Доводи адвоката обвинуваченого з приводу того, що судом не конкретизовано, у який спосіб, чим саме, якою рукою ОСОБА_7 нанесено потерпілому удару в область лобної ділянки голови, тобто, не встановлено механізму спричинення тілесних ушкоджень, - свого підтвердження не знайшли.

Фактичні обставини події кримінального правопорушення судом встановлені рядом доказів у провадженні, що їх наведено вище.

У вироку суду першої інстанції безпосередньо зазначено та описано, за яких обставин, куди і як обвинуваченим ОСОБА_7 нанесено ударів потерпілому ОСОБА_10 .

Сторона захисту вказує, що судом першої інстанції недостатньо аналізовано показань обвинуваченого, свідків-очевидців ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 щодо того, що саме ОСОБА_10 розпочав конфлікт, першим застосував до ОСОБА_7 насильство.

Слід вказати, що, навіть за умови визнання поведінки потерпілого ОСОБА_10 агресивною віктимною, означене не виправдує дій обвинуваченого із заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, більш того, із застосуванням шматка цеглини.

Також, стороною захисту зазначається, що показання потерпілого, ряду свідків є сумнівними, необ`єктивними. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , надали різних показань щодо фактичних обставин конфлікту, названі свідки мають неприязні відносини з ОСОБА_7 в силу різних причин.

Показанням всіх допитаних судом першої інстанції осіб, судом надано належної оцінки у сукупності з іншими доказами. Частину показань обвинуваченого, свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 суд оцінив критично, підстави того умотивовані у вироку суду, як і підстави вважати належним і допустимими доказами показання допитаних свідків у справі. Щодо показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , - судом першої інстанції встановлено, що можлива наявність особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 не можуть зводитися до надання цими свідками неправдивих показань в суді, тим більше, свідки особисто не зацікавлені у даній справі, а лише були очевидцями події кримінального правопорушення показання цих свідків мають декотрі розбіжності, які, в цілому, з урахуванням інших доказів, не є критичними, такими, що можуть призвести до визнання показань цих свідків неправдивими. / а.п. 54-55 т. 8, вирок/
При цьому, потерпілий та свідки є попередженими судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, приведені судом до присяги, піддавати сумніву надані потерпілим та свідками показання відсутні.
Сторона захисту вказує, що судом не достатньо ретельно досліджено та оцінено ряд письмових доказів у справі, як обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 122 КК України, вирок стосовно ОСОБА_10 від 30.07.2018 року за ч. 2 ст. 125 КК України, так як ці процесуальні документи містять відомості щодо факту та обставин протиправної поведінки ОСОБА_10 , - здійснення насильницьких дій до ОСОБА_7 з боку ОСОБА_10 .

Колегією суддів зазначається, що оцінка протиправної поведінки ОСОБА_10 , вчинення останнім насильницьких дій щодо обвинуваченого, враховуючи положення ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, - судом апеляційної інстанції не надається.

Протиправність або правомірність дій потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 по відношенню до обвинуваченого у даному провадженні ОСОБА_7 є предметом розгляду та оцінювання в іншому кримінальному провадженні.

Крім того, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 , на який посилається сторона захисту, не набрав законної сили, оскільки дана справа перебуває на стадії апеляційного оскарження, а тому брати до уваги і посилатись на таке судове рішення передчасно.

Адвокат обвинуваченого вказує, що судом не враховано об`єктивні обставини мотиву і мети дій ОСОБА_7 , які відбувалися в обстановці необхідної оборони (ст. 36 КК України).

Слід зазначити, що вказані доводи також були предметом оцінювання судом першої інстанції.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», необхідної обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Право на необхідну оборону виникає не при будь-якому суспільно небезпечному посяганні, а лише при такому, яке відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відтворення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Беручи до уваги докази та показання свідків, не доведено факт фізичного нападу ОСОБА_10 на його співмешканку ОСОБА_27 , що створювало б таку небезпеку для її життя та здоров`я, яка зумовила необхідність з боку обвинуваченого ОСОБА_7 здійснення необхідної оборони шляхом нанесення потерпілому тілесних ушкоджень за допомогою стороннього предмета.
Адвокат обвинуваченого також звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , причини її неприбуття в судове засідання не з`ясовані, а клопотання обвинуваченого про виклик та допит свідка судом залишені поза увагою.

Вказані посилання є безпідставними.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, 13 лютого 2017 року обвинуваченим ОСОБА_7 внесено клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_12 /а.п. 237 т. 5/

Після чого, 02 березня 2017 року судом першої інстанції направлено на адресу свідка ОСОБА_12 повістку, яка вручена особисто адресату не була. /а.п. 47, 52 т. 6/

Повторне клопотання про виклик свідка ОСОБА_12 обвинуваченим внесено до суду 11 травня 2017 року, того ж дня судом на адресу свідка направлено повістку про виклик до суду /а.п. 193, 201, 203 т. 6/.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 14 травня 2017 року представником потерпілого до суду внесено заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із виїздом потерпілого в Одеську область за місцезнаходженням свідка ОСОБА_12 за станом її здоров`я. /а.п. 208 т. 6/

Повторне клопотання про виклик свідка ОСОБА_12 обвинуваченим внесено до суду 04 травня 2018 року /а.п. 212 т. 7/.

Зі змісту аудіо-відеофіксації судового засідання від 19 травня 2017 року є зрозумілим, що свідок ОСОБА_12 є тяжко хворою, прикутою до ліжку, перебуває у Одеській області, є нетранспортабельною, що об`єктивно унеможливлює її допит.

Зі змісту аудіо-відеофіксації судового засідання від 20 вересня 2018 року є зрозумілим, що свідок ОСОБА_12 є померлою.

Відтак, доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли.

При призначенні судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, враховано всі обставини, що їх визначено ст. 65 КК України.
Зокрема, враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст.12 КК України, належить до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, на утриманні має неповнолітню дитину.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано наявність утриманця неповнолітньої дитини.
Відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Враховано судом першої інстанції й досудову доповідь, згідно з якою ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, - середній.
Тож, з урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого за умови призначення найбільш м`якого за видом покарання у межах санкції частини статті обвинувачення,
Призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та принципам виваженості і справедливості.
При тому, судом враховано вимоги ст. 49 КК України та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні вирішений із дотриманням ст. ст. 128, 129 КПК України, судом належно враховано обґрунтування доведеності цивільного позову, - наявні фіскальні чеки на підтвердження понесених майнових витрат на лікування потерпілого, ступінь моральних страждань й життєвого укладу потерпілого.

Порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді та ухваленні вироку, які б стали підставою до скасування оскаржуваного судового рішення, - апеляційним переглядом не віднайдено.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли, колегія суддів не убачає підстав до скасування вироку суду першої інстанції, вважає його законним й обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3