Справа № 676/3399/18
Провадження № 1-кп/676/68/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем в умовах особливого періоду при наступних обставинах.
Так, 10.08.2016 відповідно до наказу №166 солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом та призначено наказом командира військової частини (по особовому складу) А 3479 від 10.08.2016 №38-РС на посаду водія-санітара медичного пункту та на всі види забезпечення.
В подальшому, ОСОБА_4 у порушення вимог у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) о 08 год. 00 хв. 11 грудня 2017 року не прибув у розташування вказаної військової частини для подальшого проходження військової служби із щорічної основної відпустки, тобто самовільно залишив розташування військової частини - військова частина НОМЕР_2 та знаходився за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , де перебував до 16 січня 2018 року. Після цього, солдат ОСОБА_4 о 08 год. 00 хв. 24 січня 2018 року не прибув у розташування військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби із військового шпиталю, хоча цього ж дня був виписаний без належного повідомлення командування вказаної військової частини, тобто самовільно залишив розташування військової частини - військова частина НОМЕР_2 та знаходився за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , де перебував до 21 лютого 2018 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, пояснив, що на посаді солдата за контрактом проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 . В період по 11.12.2017 року вибув у щорічну відпустку за місцем свого проживання, де перебував до 16.01.2018 року. Після чого, 24.01.2018 року був виписаний із військового шпиталю, у військову частину не повернувся, керівництво частини не повідомив, а перебував за місцем свого проживання в м. Хмельницький, включно до 21.02.2018 року.
Оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, а також те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке виразилось у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При обранні обвинуваченому міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, конкретні обставини справи.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його з`явлення із зізнанням у вчиненні кримінального правопорушення та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, повністю визнав вину та розкаявся в скоєному, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу служби пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя