Справа № 183/1637/17
№ 1-кп/183/187/18
В И Р О К
іменем України

04 жовтня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000456 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, водія, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, транспортувальника «Павлоград-зернопродукт», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються, в тому, що 01 лютого 2017 року у них виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своєму сусідові ОСОБА_6 , з цією метою вони вийшли на вулицю та почали чекати ОСОБА_6 біля свого будинку АДРЕСА_1 .
01 лютого 2017 року близько 21.30 годині ОСОБА_6 проходив біля двору по АДРЕСА_1 , де його чекали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Побачивши ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підійшов до нього, а ОСОБА_4 підійшов ззаду. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 дерев`яною палицею один удар по ногам ззаду, від якого останній впав на узбіччя проїзної частини. Коли ОСОБА_6 лежав на землі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, почали наносити багаточисленні удари по різним частинами тіла, а саме: голові, тулубу, верхнім та нижнім кінцівкам ОСОБА_6 .
Таким чином, своїми противоправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді: закритих переломів лівої великогомілкової кістки у верхній та нижній третинах, закритого перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кістки, у виді забитої рани в області правої надбрівної дуги, у виді синців навколо правого ока у лівій виличній області, в області нижньої щелепи справа, на лівій кисті правій гомілці, 1-му пальці правої стопи, саден на верхній губі, 3-му пальці правої кисті, 4-му пальці лівої кисті, правій гомілці, крововиливи на склері правого ока, слизовій оболонці верхньої губи, забитої рани на слизовій оболонці верхньої губи, які у своїй сукупності, за своїм характером, відносяться до середнього ступеню тяжкості.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного злочину не визнав та показав, що в день побиття ОСОБА_6 , приблизно о 18.00 годині він, вживши вдома алкогольні напої і знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому до ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 та приніс із собою пляшку горілки, а ОСОБА_7 , в свою чергу також взяв свою пляшку горілки, які вони випили вдвох. Того вечора він знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння і лише пам`ятає, як до них із ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_8 , який, як потім йому стало відомо, відвів його додому. Більше подій того вечора він не пам`ятає. Наступного дня вранці, коли він прокинувся і вийшов на вулицю, то побачив біля свого автомобіля на землі бурі плями крові, а пізніше дізнався, що напередодні побили ОСОБА_6 , однак хто це зробив, йому невідомо. Вважає, що ОСОБА_6 обмовляє його, бажаючи, щоб він заплатив йому гроші. Доповнив, що із ОСОБА_6 у нього неприязні стосунки, оскільки останній декілька разів обкрадав його.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного злочину також не визнав та показав, що 01 лютого 2017 року приблизно о 17.00-17.30 годині він пішов з дому та зустрівся біля магазину "АТБ", розташованого по вул. Спаській в м. Новомосковську зі своїм знайомим ОСОБА_9 , разом з яким вони пішли гуляти в районі школи № 13, що розташована поряд - по вул. Спаській, 40. Через деякий час, йому подзвонив батько - ОСОБА_3 та нетверезим голосом попросив купити йому маленьку пляшку горілки та цигарки, які він придбав в магазині "Тамара" та приніс додому приблизно о 22.40 годині, коли він разом з ОСОБА_9 прийшли до нього додому, де побачили, що його батько вже спить, а в будинку був сильний запах алкоголю, з чого він зрозумів, що батько знаходиться у стані сильного сп`яніння. Залишивши горілку та цигарки на столі, він ще трохи на подвір`ї пограв з ОСОБА_10 у карти, а потім пішов спати. Наступного дня, вранці зі слів сусідки - ОСОБА_11 йому стало відомо, що ввечері напередодні побили ОСОБА_6 . Також, як і його батько, вважає, що потерпілий обмовляє їх, бажаючи таким чином заробити гроші.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в скоєнні даного кримінального правопорушення представником державного обвинувачення суду надані наступні докази, які досліджені в судовому засіданні, а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 10.02.2017 за № 00456 за фактом спричинення 01.02.2017 року невідомими особами тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.п.66);

- заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_6 від 02.03.2017 року (а.п.67);

- висновок судово-медичної експертизи № 178/Е, проведеної на підставі постанови слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_12 (а.п.68), згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлені тілесні ушкодження:
у виді закритих переломів великогомілкової кістки у верхній та нижній третинах, закритого перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки зростання кісткової тканини у місці перелому відбувається у термін більше як 21-н день;
у виді забитої рани в області правої надбрівної дуги - відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки загоєння даної рани у звичайному своєму перебігу, відбувається у термін тривалістю понад 6-ть днів, але не більше як 21-н день;
у виді синців навколо правого ока, у лівій виличній області, в області нижньої щелепи справа, на лівій кисті, правій гомілці, 1-му пальці правої стопи, саден на верхній губі, 3-му пальці правої кисті, 4-му пальці лівої кисті, правій гомілці, крововиливів на склері правого ока, слизовій оболонці верхньої губи, забитої рани на слизовій оболонці верхньої губи, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Усі знайдені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути дерев`яні палиці, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній потерпілим та в постанові (01.02.2017 року), що підтверджується кольором синців (синці синюшно - фіолетового кольору з нечітким зеленувато - жовтими контурами) та стадією загоєння саден (садна вкриті щільною бурою кірочкою, розташованою вище рівня навколишньої шкіри).
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, можливо вважати, що потерпілому було заподіяно не менше, дванадцяти травматичних дій (а.п.70-71);
- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2017 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали особу за фотознімком номер №1, № 3 та № 4 відповідно, потерпілий, як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , як ОСОБА_4 (а.п. 72-73, 82-83,93-94);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2017 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 впізнали особу за фотознімком номер №4, №3, № 2 відповідно, як ОСОБА_3 (а.п. 74-75, 84-85, 91-92);

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_6 , який розказав та показав на подвір`ї біля приміщення бюро СМЕ, як 01.02.2017 року приблизно о 21.00 годині по вул. Заводська в м. Новомосковськ на узбіччі проїзної частини поблизу будинку № 117 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили йому тілесні ушкодження, а саме - ОСОБА_4 одним ударом по ногам збив його з ніг, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 палицями почали наносити йому приблизно 15-20 ударів по різним частинам тіла: ногам, тулубу, рукам та голові, показавши механізм спричинення тілесних ушкоджень на статистові (а.п.76-79);

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_13 , яка розказала та показала на подвір`ї біля приміщення бюро СМЕ, як 01.02.2017 року приблизно о 21.00 годині на узбіччі проїзної частини поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме: вона бачила, як ОСОБА_6 лежав спиною на землі, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тримаючи у руках палиці наносили приблизно 15-20 ударів по різним частинам тіла ОСОБА_6 , а саме: ногам, тулубу, рукам та голові, показавши механізм спричинення тілесних ушкоджень на статистові (а.п.86-88);

- висновки додаткових судово-медичних експертиз №№ 194/Е/Д, 195/Е/2Д, проведених на підставі постанов слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_12 (а.п. 80, 89), згідно з якими знайдені у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тілесні ушкодження у виді закритих переломів лівої великогомілкової кістки у верхній та нижній третинах, закритого перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, забитої рани в області правої надбрівної дуги, синців навколо правого ока, у лівій виличній області, в області нижньої щелепи справа, на лівій кисті, правій гомілці, 1-му пальці правої стопи, саден на верхній губі, 3-му пальці правої кисті, 4-му пальці лівої кисті, правій гомілці, крововиливів на склері правого ока, слизовій оболонці верхньої губи, забитої рани на слизовій оболонці верхньої губи, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могла бути дерев`яна палиця, можливо при механізмі, на який вказує, як сам потерпілий, так і свідок ОСОБА_13 , під час проведення з ними слідчих експериментів від 14.03.2017 року (а.п. 81, 90).
Крім того, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, про те, що 01 лютого 2017 року о 21.00 годині він повертався додому з роботи. Проходячи біля будинку № 117, розташованого по вул. Заводська в м. Новомосковськ, він почув, як обвинувачені, які чекали його біля автомобіля з причепом, почали в його бік виражатися нецензурною лайкою та звинувачувати в крадіжці. Після чого, ОСОБА_4 підійшов до нього з заду та ударом, можливо ноги, вдарив по його ногам, від чого він впав на землю, оскільки того дня на вулиці була ожеледиця і було слизько. В цей час до нього ближче підійшов ОСОБА_3 та наніс йому приблизно 10-15 ударів палицею по ногам, а ОСОБА_4 , в свою чергу, навалився на нього зверху та бив його руками по обличчю.

Допитані в судовому засіданні свідки показали суду:
- свідок ОСОБА_14 - про те, що 01 лютого 2017 року о 20.30 годині її син - ОСОБА_6 , повертаючись з роботи, подзвонив їй та попросив відчинити хвіртку, яку вона відчинила о 21.00 годині та пішла у двір, де їй на зустріч вибігла невістка - ОСОБА_13 з криком, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 б`ють її сина. В цей момент вона сама почула крик сина та випустила їх собаку з подвір`я, яка вибігла і ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перестали бити її сина та втекли. Вона разом з невісткою підійшли до ОСОБА_6 , який лежав у крові, після чого вони одразу викликали швидку допомогу та працівників поліції. Як ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наносили тілесні ушкодження її сину вона не бачила, оскільки дані події відбувались приблизно в 150 м від неї. Внаслідок побиття у її сина - ОСОБА_6 були тілесні ушкодження на обличчі, в 2-х місцях була зламана ліва нога, на правій руці зламаний палець;

- свідок ОСОБА_13 - про те, що 01 лютого 2017 року о 21.00 годині їй подзвонив її чоловік - ОСОБА_6 та попросив її відчинити хвіртку, оскільки він вже повертається з роботи. У зв`язку з тим, що вони мешкають разом із матір`ю її чоловіка - ОСОБА_14 , яку вона попросила виконати прохання її сина. Відчинивши хвіртку, ОСОБА_14 прибігла та сказала їй, що ОСОБА_6 кричить на вулиці, а тому вона одразу ж вибігла на вулицю, де побачила, що на дорозі лежить її чоловік - ОСОБА_6 , якого по різним частинам тулубу палицями б`ють ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , нанісши йому приблизно 10-15 ударів, від яких ОСОБА_6 , лежачи на землі, закривався руками та просив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не бити його по голові. Вона сказала матері - ОСОБА_14 викликати працівників поліції та бригаду швидкої допомоги. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пішли. Побиття ОСОБА_6 тривало близько 15 хвилин, після цього, його одежа була у крові, у нього була зламана нога та багато гематом на тілі;

- свідок ОСОБА_15 - про те, що взимку 2017 року ввечері, він вийшов на подвір`я свого будинку АДРЕСА_3 , покурити, почув крики, які доносились з вулиці та побачив як декілька осіб йдуть і лаються нецензурною лайкою, однак хто саме йшов він не бачив, оскільки вони були на відстані приблизно 100 м від нього. Однак, впевнений що голосів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він не чув і їх там не було;

- свідок ОСОБА_16 - про те, що 01 лютого 2017 року ввечері приблизно о 18.00-19.00 годині до неї та її співмешканця - ОСОБА_7 додому в стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_3 та приніс пляшку горілки, яку ОСОБА_7 та ОСОБА_3 сіли розпивати, а вона пішла займатися домашніми справами. Приблизно через годину - півтори до них додому прийшов хлопець на ім`я ОСОБА_17 , який потім забрав ОСОБА_3 та повів його додому, оскільки останній був дуже п`яним та майже не стояв на ногах;

- свідок ОСОБА_7 - про те, що взимку 2017 року, більш точної дати він вже не пам`ятає, приблизно о 18.00 годині до нього додому у гості в стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_3 , і він разом із ОСОБА_3 випили ще дві пляшки горілки. Підтвердив, що ОСОБА_3 йому розповідав, що ОСОБА_6 скоїв у нього крадіжку. Пізніше, цього ж вечора, до них прийшов ОСОБА_8 , якого він попросив відвезти ОСОБА_3 додому, оскільки останній був дуже п`яним та ледве стояв на ногах. Про побиття потерпілого ОСОБА_6 йому стало відомо лише від працівників поліції;

- свідок ОСОБА_18 - про те, що 01 лютого 2017 року о 17.00 годині йому подзвонив ОСОБА_4 та запропонував йому піти погуляти, на що він погодився, і вони, зустрівшись, гуляли весь вечір вдвох в районі 13-ої школи м. Новомосковська. Приблизно о 22.00 годині ОСОБА_4 подзвонив його батько - ОСОБА_3 та попросив купити йому пляшку горілки, яку вони купили та пішли до ОСОБА_4 додому, де виявилося, що ОСОБА_3 вже спить. Свідком подій, які були 01 лютого 2017 року за участю ОСОБА_6 він не був.

Аналізуючи надані державним обвинуваченням докази винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що факт спричинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
Так, заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_6 (а.п.67) підтверджується факт звернення потерпілого до поліції у зв`язку із нанесенням йому тілесних ушкоджень, отримання яких дійсно підтверджено висновком судово-медичного експерта № 178/Е.
Разом з тим, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи допитаними в судовому засіданні, винними себе не визнали та заперечували факт нанесення 01 лютого 2017 року ними тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , посилаючись на знаходження в цей час в інших місцях. І їх позиція підтверджена в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та не спростована стороною обвинувачення. Крім того, допитаний свідок сторони обвинувачення ОСОБА_15 категорично запевнив суд, що у вечір побиття ОСОБА_6 він чув з вулиці нецензурну лайку, однак це були інші особи, а не ОСОБА_3 або ОСОБА_4 .
При цьому, показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є його дружиною та матір`ю відповідно, є непослідовними та суперечливими, як в хронології подій, так і щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, у потерпілого ОСОБА_6 ще й різняться з його показаннями в ході проведення слідчого експерименту з його участю.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п. ) суд визнає їх недопустимими та неналежними доказами, як отримані з порушенням вимог ст. 228 КПК України та які прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, оскільки вони, по-перше, не містять переліку сукупності за якими саме ознаками свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали осіб, а, зазначено лише, що свідки та потерпілий впізнали обвинувачених, як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , по-друге, в протоколі не вказані прізвища, імена, по батькові осіб, чиї фотографії представлені для впізнання або довідка про цих осіб і є не зрозумілим, кого саме впізнали потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Самі по собі висновки судово-медичних експертів № 178/Е, № 194/Е/Д та № 195/Е/2Д (а.п.), протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_6 , протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_13 , беззаперечно підтверджують лише факт наявності тілесних ушкоджень та можливий механізм їх спричинення.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.12 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.13 року у справі «Вєренцов проти України»).
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є сумнівними, інших беззаперечних доказів, які б без сумніву доводили вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України стороною обвинувачення не надано, а тому суд, вважає, що пред`явлене обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення і сумніви стосовно доведеності вини у відповідності до вимогст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 КПК України, суд тлумачить на користь обвинувачених.
Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення .
Виправдувальний вирок також ухвалюється у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення .
Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази по справі, судом встановлено, що безсумнівних, належних та допустимих доказів обставин, викладених в обвинувальному акті щодо зазначеного кримінального правопорушення суду не надано, а тому суд за внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, прийшов до висновку, що доказів вини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було здобуто стороною обвинувачення, а об`єм обвинувачення у вчиненні ними злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України не знайшов свого підтвердження під час судового слідства.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що державним обвинуваченням не доведено факт вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисного нанесення тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають виправданню на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, визнати невинуватими у пред`явленому їм обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України та виправдати у зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинено ними.

Копію вироку вручити виправданим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1