У Х В А Л А

05.03.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участі сторін провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Жмеринка в залі суду клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 1-кп/130/170/2019 (130/331/19), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 22.02.2017 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Сербинівці Жмеринського району Вінницької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючої провідником пасажирських вагонів ВЧ-2 станції Жмеринка філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця», має на утриманні одну малолітню дитину 2011 року народження, раніше не судиму, повідомлену про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

15.02.2019 року до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності, яке відповідає вимогам ст. 287 КПК України.
В клопотанні зазначено, що 08.12.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2017 року біля 13-40 год. ОСОБА_4 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_8 та своєю рідною сестрою ОСОБА_9 , перебували на четвертій платформі залізничного вокзалу станції Жмеринка, що по АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_6 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_4 та рідним батьком ОСОБА_8 , помітив вказаних осіб, та підійшов до них. Присівши навколішки обійняв свого сина ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_4 , яка знаходилась праворуч від ОСОБА_6 , діючи умисно, на грунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи явну протиправність власних дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла один удар коліном правої ноги в голову ОСОБА_6 , внаслідок чого він впав на землю (на праву частину тулуба), однак ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, нанесла ще декілька ударів руками в область голови та лівого стегна ОСОБА_6 .
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №84-к від 12.09.2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: гематоми в тім`яній ділянці голови справа, в ділянці верхньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, садна в ділянці правої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень, по давності могли бути спричинені в строк 02.01.2017 року. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів). Враховуючи кількість тілесних ушкоджень та їх локалізацію, згідно записами в амбулаторній карті від 03.01.2017 року ОСОБА_6 було спричинено не менше двох травмуючих дій в ділянці розташування тілесних ушкоджень, в будь якій послідовності.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням строків давності у відповідності зі ст. 49 КК України, оскільки злочин ОСОБА_4 вчинила у 2017 році, отримавши кримінальне провадження він встановив, що строки давності притягнення її до відповідальності сплили, ним дотримано процедури підготовки відповідного клопотання, отримано згоду підозрюваної, думку потерпілої сторони та направлено клопотання до суду. З часу вчинення злочину ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не вчиняла, надала письмову заяву про закриття провадження.
Підозрювана ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала, просила суд закрити провадження в справі, в зв`язку із закінченням строків давності, пояснила, що вона усвідомлює, що це не є реабілітуючою обставиною закриття провадження. Пояснила, що потерпілий - її колишній чоловік. На час вчинення злочину 02.01.2017 року в обідню пору, можливо і о 13-40 годині вона із сином та сестрою знаходились на четвертій платформі залізничного вокзалу станції Жмеринка. В цей час до них підійшов її колишній чоловік ОСОБА_6 та почав виривати сина, а вона лише його відштовхувала, звідки він отримав встановлені в експертизі тілесні ушкодження їй невідомо.
Захисник ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримав, вважаючи його обґрунтованим.
Потерпілий ОСОБА_6 заперечував щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 . Вважає, що досудове розслідування навмисно затягувалося. Пояснив, що із матеріалів зникла його заява від 02.01.2017 року, провадження неодноразово закривалось та у ньому скасовувались постанови про закриття, він отримав значні ушкодження здоров`я та досі лікується, йому завдано шкоди.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечила, оскільки досудове розслідування було затягнуто, направлено до суду не з обвинувальним актом, а з клопотанням, що унеможливило подання цивільного позову, цивільний позов стороною потерпілого не подавався, оскільки досі триває лікування, потерпілий стверджував в заяві, що до нанесення йому тілесних ушкоджень причетна ОСОБА_10 , однак вона не є фігурантом кримінального провадження. Вимога про судимість ОСОБА_4 станом на 22.11.2018 року не є актуальною, тому клопотання є передчасним, а відтак в його задоволенні слід відмовити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження за №0000013 від 22.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Факт вчинення 02.01.2017 року ОСОБА_4 злочину, у якому їй 08.12.2018 року оголошено підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2017 р. за № 0000013, висновком експертизи №84-к, протоколами слідчих експериментів, показами потерпілого, свідків та іншими матеріалами.
Зі змісту ч. 1 ст. 125 КК України, а також ч. 2 ст. 12 КК України інкримінований ОСОБА_4 злочин є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 288 КПК України розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.
З наданих суду матеріалів вбачається, що обставини, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України, для зупинення перебігу строків давності не встановлено. Перешкод для незастосування давності, що передбачені ч.5 ст. 49 КК України не встановлені, та відомості про те, що станом на 02.01.2019 року ОСОБА_4 вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин відсутні.
Таким чином, приймаючи до уваги, що інкримінований ОСОБА_4 злочин останньою було вчинено 02.01.2017 р., на час надходження клопотання до суду пройшло понад два роки, суд вважає, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився, остання не заперечувала проти її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки прийняття такого рішення їй зрозумілі, а тому суд вважає за доцільне заявлене клопотання задовольнити.
Відповідно до ч.4 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою відмовляє у задоволенні клопотання та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку лише у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Таких підстав у судовому засіданні не встановлено.
Так невизнання вини підозрюваною особою не може бути підставою для встановлення судом необґрунтованості клопотання.
Твердження сторони потерпілого про те, що підставою для відмови в задоволенні клопотання є непритягнення до участі у кримінальному провадженні в якості особи, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому - ОСОБА_10 суперечать положенням ст.ст. 337 та ч.1 ст. 288 КПК України, оскільки знаходиться за межами оголошеної стороною обвинувачення підозри, не може бути підставою для встановлення судом необґрунтованості клопотання.
Твердження сторони захисту про порушення строків досудового розслідування не може бути підставою для встановлення судом необґрунтованості клопотання, оскільки мало бути предметом окремого судового розгляду в порядку, що передбачений ст. 308 КПК України.
Твердження сторони захисту про наявності перешкод для подачі цивільного позову не може бути підставою для встановлення судом необґрунтованості клопотання, оскільки під час досудового розслідування цивільний позов не заявлено, та потерпілий не позбавлений можливості та права звернутись із позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином в порядку цивільного провадження.
Наявності речових доказів, судових витрат, заходів забезпечення кримінального провадження не встановлено.
Відповідно до ст. 49 КК України, керуючись ст. ст. 284, 314, 371 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження відносно підозрюваної ОСОБА_4 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2017 р. за № 0000013, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя