Дата документу 03.04.2019 Справа № 317/1037/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1037/17 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/817/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 23 листопада 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2) 22 березня 2017 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком Запорізького апеляційного суду від 8 листопада 2018 року вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Запорізького апеляційного суду від 8 листопада 2018 року призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту проголошення вироку 16 листопада 2018 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2017 року по 8 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зараховано у строк відбуття покарання період, відбутий за попереднім вироком з 8 листопада 2018 року по 15 листопада 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

22 лютого 2017 року приблизно о 2 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення металевого гачка дверей проник до приміщення господарської будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки таємно викрав бензопилу, після цього покинув місце скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2900 гривень.
Крім того, 25 лютого 2017 року приблизно о 10 годині ОСОБА_8 знаходився в районі «Критого ринку», що розташований біля будинку № 40 по вул. Незалежної України в м. Запоріжжі, де біля бетонного люка побачив поліетиленовий пакет, в якому знаходились 12 патронів, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 взяв зазначений згорток з патронами та переніс їх до автозаправочної станції «WOG», що розташована за адресою: вул. Сонячне Шосе 55, с. Сонячне, Запорізького району Запорізької області, де в цей же день приблизно о 14 год. 15 хв. був помічений співробітниками поліції під час скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП «розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях». Під час проведення особистого огляду ОСОБА_8 в його кишені було виявлено поліетиленовий пакет, в якому знаходились 12 патронів, які є бойовими патронами, що придатні для здійснення пострілу.
Крім того, 7 березня 2017 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 знаходився у парку «Поколінь» на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, де також знаходився потерпілий ОСОБА_10 . Після того, як ОСОБА_8 побачив у потерпілого ОСОБА_10 планшет, у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи повторно та користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_10 за ним не спостерігає, ОСОБА_8 взяв зазначений вище планшет та покинув з ним місце скоєння злочину, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1050 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, просить призначити йому остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, жодним чином не обґрунтовуючи свої вимоги.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд врахував всі обставини справи та взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів за обставини, що пом`якшують покарання, визнав рецидив злочинів за обставину, що обтяжує покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав у повному обсязі, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Також колегія суддів враховує те, що обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, стійких соціальних зв`язків не має, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується виключно негативно.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для застосування ст.ст. 69,75 КК України до вказаного покарання відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_8 було призначене покарання в мінімальних або майже мінімальних межах санкції, призначаючи покарання у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а призначаючи остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, суд застосував принцип часткового складання із покаранням, призначеним за вироком Запорізького апеляційного суду від 8 листопада 2018 року, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4