Справа №463/292/19
Провадження №1-кс/463/222/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід головуючого слідчого судді ОСОБА_3 в розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів (номер провадження 1 кс/463/216/19), -
в с т а н о в и в:
Згідно з ч. 3 ст. 35 КПК України вказане клопотання визначене для розгляду слідчому судді - ОСОБА_3 .
На розгляді слідчого судді перебуває заява про самовідвід судді ОСОБА_3 , яка мотивована тим, що під її головуванням в 2015 році слухалась кримінальна справа №463/1785/14 за заявою прокурора Личаківського району м. Львова про перегляд судового рішення, а саме вироку суду відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України за ново виявленими обставинами. Довідки від 10.08.2009 року та від 12.08.2009 року, а також експертний висновок від 22.09.2009 року, що фігурують у згаданому кримінальному провадженні були предметом розгляду та дослідження у справі №1-о/463/1/15. Ухвала суду від 15.01.2015 року була скасована в апеляційному порядку, а ОСОБА_4 звертався до ВКСС із скаргою на її дії. Відтак вважає, що з метою забезпечення сумнівів в сторін щодо її об`єктивності у розгляду даного клопотання слід заявити собі самовідвід.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
З матеріалів скарги та заяви про самовідвід вбачається, що в провадженні судді ОСОБА_3 перебуває клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів(номер провадження 1 кс/463/216/19) у кримінальному провадженні №0000205 від 20 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, розпочатому на підставі заяви ОСОБА_4 по факту дачі експертом ОСОБА_5 завідомо неправдивого висновку. Під головуванням судді ОСОБА_3 в 2015 році слухалась кримінальна справа №463/1785/14 за заявою прокурора Личаківського району м. Львова про перегляд судового рішення, а саме вироку суду відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України за ново виявленими обставинами. Довідки від 10.08.2009 року та від 12.08.2009 року, а також експертний висновок від 22.09.2009 року, що фігурують у згаданому кримінальному провадженні були предметом розгляду та дослідження у справі №1-о/463/1/15. Ухвала суду від 15.01.2015 року була скасована в апеляційному порядку, а ОСОБА_4 звертався до ВКСС із скаргою на її дії.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 слід задовольнити.
Крім того, 18 січня 2019 року слідчим суддею ОСОБА_1 в ухвалі про тимчасовий доступ до речей і документів помилково було зазначено про задоволення клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області, оскільки на той час в нього на розгляді перебувала заява про самовідвід ОСОБА_3 ,а не розгляд самого клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.
Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» № 11 від 21.12.1990 року, у порядку, передбаченому ст. 379 КПК України, суди вправі вирішити питання, які виникають при виконанні вироків (ухвал) внаслідок їх недоліків, про усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.
Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81, 379 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду судового провадження №463/292/19 (провадження №1-кс/463/216/19) за клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів.
Виправити описку в ухвалі від 18 січня 2019 року, в якій зазначено про задоволення клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області. Вірним слід вважати інформацію викладену в ухвалі про розгляд клопотання про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 .

Слідчий суддя: ОСОБА_1