ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001362 від 21.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянин України, має середню технічну освіту, не працевлаштований, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2018 приблизно о 15:33 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на дитячому майданчику біля будинку культури «Металург», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, будинок 27, помітив як малолітній ОСОБА_6 в руках тримав свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», в корпусі чорного кольору.
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), реалізуючи який, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 зі спини, знаючи, що його незаконні дії будуть відкритими для потерпілого та оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, відкрито, вихопив мобільний марки «Samsung Galaxy J3», в корпусі чорного кольору, з рук ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито викрав майно, що належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J3», в корпусі чорного кольору, після чого намагався втекти із викраденим майном, однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений свідком вказаної події, який зупинив ОСОБА_7 , та відібрав у нього вказаний мобільний телефон і повернув потерпілому; тим самим не дав змоги розпорядитись викраденим майно на власний розсуд. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік.
Крім того, 21.08.2018, приблизно о 15:45 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на перехресті вул. Осінньої та вул. Журналістів у м. Дніпро, помітив ОСОБА_9 , яка прямувала йому на зустріч, та на шиї якої був одягнутий золотий ланцюжок зі срібною підвіскою. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підійшов до ОСОБА_9 , знаючи, що його незаконні дії будуть відкритими для потерпілої та оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито схопив правою рукою золотий ланцюжок зі срібною підвіскою, який знаходився на шиї ОСОБА_9 та зірвав його, при цьому штовхнув потерпілу, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала з висоти власного зросту на землю, чим спричинив їй фізичний біль. Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи золотий ланцюг зі срібною підвіскою при собі, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: золотий ланцюжок зі срібною підвіскою, чим спричинив майнову шкоду останній на загальну суму 3 328 грн. 29 коп.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочини вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, за обставин, викладених у обвинувальному акті.
Потерпіла ОСОБА_9 та законний представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , до суду не з`явилися, у письмових заявах просили слухати справу без їх участі.
За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинуваченого, дослідив матеріали, що характеризують обвинуваченого, докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину вчинення злочину щодо малолітньої особи та щодо особи похилого віку.
З врахуванням наведених обставин справи, особи обвинуваченого, декількох епізодів злочинів вчинених ОСОБА_4 , який обирав об`єктом своїх злочинів громадян, які не зможуть дати йому відсіч, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Саме таке покарання, на думку суду буде не тільки карою, а буде сприяти виправленню обвинуваченого.
Покарання за сукупністю зазначених злочинів підлягає визначенню з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 600,00 грн.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України у виді двох років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
У відповідності до ст.75 КК України від призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо протягом 3 років /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз в розмірі 600,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідженняяких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1