КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на автомобіль марки "ГАЗ 2705 222" р.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить на праві власності ОСОБА_6 .
В ухвалі слідчий суддя вказав, що не виявлено обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт на яке просить накласти прокурор, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні. Зокрема, прокурором в клопотанні не доведено, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, або іншим чином підпадає під чітко визначені правові ознаки, передбачені ст. 170 КПК України, на підставі чого відмовив у задоволенні клопотання прокурора.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на автомобіль синього кольору марки "ГАЗ 2705 222", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме шляхом заборони використання та відчуження даного автомобіля.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судове рішення є необґрунтованим, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, незаконним, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню в силу п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 410, п. 2 ч. 1 ст. 411, ч. 1 ст. 412 КПК України.

Вказує на те, що є всі обґрунтовані підстави вважати, що автомобіль синього кольору марки "ГАЗ 2705 222", реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовувався як засіб вчинення злочину, у зв`язку з чим вказане майно повністю відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Посилається на те, що вказане майно має значне доказове значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використано для встановлення осіб, причетних до вчинення злочину та осіб причетних до організації злочину, а також доведення їх вини.

Звертає увагу на те, що вказаний автомобіль підпадає під ознаки майна до якого може бути застосована спеціальна конфіскація з огляду на те, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були засобом вчинення злочину.

В підсумку вказує, що посилання суду на відсутність постанови слідчого про визнання речовим доказом не позбавляло слідчого суддю з урахуванням наявних матеріалів надати оцінку доводам клопотання та в разі необхідності ініціювати дослідження матеріалів кримінального провадження в повному обсязі за участю прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Броварською місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003860 від 11.09.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В даному кримінальному провадженні 14.09.2018 року було проведено огляд автомобіля марки "ГАЗ 2705 222", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що в салоні автомобіля знаходиться сім фрагментів спиляних дерев та пилка.
Постановою слідчого від 28.09.2018 року автомобіль синього кольору марки "ГАЗ 2705 222", реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
03.10.2018 року прокурор Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на автомобіль синього кольору марки "ГАЗ 2705 222", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме шляхом заборони використання та відчуження даного автомобіля.

04.10.2018 року ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна було відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно, перевірялись місцевим судом, при цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 98, 170 КПК України та вказав, що прокурором не доведено, що майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, або іншим чином підпадає під чітко визначені правові ознаки, передбачені ст. 170 КПК України.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у вказаному кримінальному провадженні підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, слідчим та прокурором не доведено.
Крім того, немає достатніх підстав вважати, що зазначене майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. При цьому клопотання прокурора не містить за своїм змістом інших правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.
Слід вказати, що відповідно до ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 жовтня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на автомобіль марки "ГАЗ 2705 222" р.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить на праві власності ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1100/2018
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1