АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/217/19 Справа № 705/4224/18 Категорія: ч. 1 ст. 383 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (відеоконференція)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, яка народилася в с. Скороходове Талалаївського району Чернігівської області, з неповною середньою освітою, не працює, не одружену, на утриманні осіб не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який визначено рахувати з моменту проголошення вироку.

На підставі статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 20 травня 2018 року о 00 год. 30 хв., перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, який виразився в отриманні грошових коштів в сумі 1400 грн. за закладений 19.05.2018 року до Ломбарду «Гроші тут» мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 640 Dual Sim», іmеі: НОМЕР_1 , та укриття цього факту від чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, надала завідомо неправдиві відомості слідчому Уманського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), а саме про таємне викрадення мобільного телефону марки «Microsoft Lumia 640 Dual Sim», іmеі: НОМЕР_1 , 19.05.2018 року близько 16.00 години в маршрутному таксі № 9 Нова Умань ЖБВ, який належав їй на праві власності, засвідчивши це своїм підписом у протоколі під роз`ясненням ст. 383 Кримінального кодексу України.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 383 КК України як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину.

Не погодившись з вироком суду, заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону. Просить дослідити дані, які характеризують обвинувачену ОСОБА_7 .

В підсумку просить ухвалити новий вирок, яким визнати винуватою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 383 КК України та засудити до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України прокурор просить звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування доводів указує, що при вирішенні питання про визначення обсягу обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які необхідно покласти на обвинувачену на період її звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, судом не враховано, що Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016, внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема до ст. 76 КК України.

Згідно з положеннями ст. 76 КК України в цій редакції на відміну від попередньої редакції, коли покладення на засуджених обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, було правом суду, чинна з 08.10.2016 норма регламентує обов`язок суду, у разі звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням, покласти на таку особу обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, та за необхідності додатково, передбачені частиною 2 зазначеної статті.

Частиною 1 ст. 76 КК України передбачено, що суд зобов`язаний покласти на обвинуваченого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 374 КПК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75-79, 104 КК України у резолютивній частині вироку суду зазначаються тривалість іспитового строку та обов`язки, покладені на засудженого.

Як вбачається з вироку, всупереч чинній редакції ст. 76 КК України судом першої інстанції на обвинувачену ОСОБА_7 покладено лише один обов`язок, передбачений пунктом 2 частини 1 цієї статті. Тобто судом не вирішено питання про необхідність покладення на обвинувачену зобов`язання, зазначеного у п. 1 ч. 1 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Таким чином, суд ухвалив вирок з недотриманням вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, оскільки під час призначення покарання та покладення на обвинуваченого обов`язків, визначених у ч. 1 ст. 76 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, за саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

За обставин, викладених вище, прокурор вважає, що вирок Уманського міськрайонного суду від 25.10.2018 стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а також істотне порушення кримінального процесуального закону. Іншими учасниками судового провадження вирок щодо ОСОБА_7 не оскаржується.

За клопотанням прокурора в судовому засіданні були досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченої, з яких, крім того, що вказано у вступній частині вироку, вбачається, що ОСОБА_7 у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима (а.с. 27-33)

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, викладені прокурором, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка поклалася на розсуд суду, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, за встановлених і викладених у вироку обставин та правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 383 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у частині призначення покарання, що стосується покладення на обвинувачену певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України обов`язковими для застосування відповідно до п. п. 1, 2 указаної норми є наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Застосування обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК України є правом суду і застосовується згідно судового розсуду.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повному обсязі дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на неї обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, які підлягають обов`язковому застосуванню, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.76 КК України не поклав на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, який є обов`язковим, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413, ст. 420 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, що стосується застосування положень ст.76 КК України, не можна визнати законним, тому він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.3 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання та звільнення особи від його відбування з випробуванням.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копії вироку вручити сторонам.

Головуючий :

Судді :