Номер провадження: 11-сс/813/60/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тбілісі, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, працюючого заступником начальника станції зелених насаджень КП «Міськзелентрест», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000857 від 20.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеськох області ОСОБА_12 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.02.2019 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; в зазначеному кримінальному провадженні, враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, тяжкі наслідки кримінального правопорушення, зокрема, смерть пасажира, перебування підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння, відсутність тісних соціальних зв`язків, обізнаність останнього із особами свідків, існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_8 зазначив, що не погоджується із постановленим слідчим суддею рішенням з підстав того, що стороною обвинувачення не було доведено наявності хоча б одного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, який би був перешкодою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, натомість, слідчий суддя залишив поза увагою те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має місце реєстрації та постійного проживання, за яким позитивно характеризується; працевлаштований та за місцем роботи характеризується позитивно; має на утриманні батьків-пенсіонерів 1943 та 1948 р.н.; у період часу з 31.07.2018 року по 06.08.2018 року перебував у лікарні на лікуванні у зв`язку із передінфарктним станом; злочин, у вчиненні якого підозрюється його підзахисний відноситься до неумисних.
Посилаючись на вищевикладене, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту у нічний час.
Заслухавши суддю-доповідача, думки захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, ставлення потерпілої, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
При цьому ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 20.12.2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 25-26), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він 19.12.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «BMW 316», н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи із території КП «Міськзелентрест», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна 3, на проїзну частину вул. Хімічної, де організовано двосторонній рух транспорту та проїзна частина має по одній смузі руху в протилежних напрямках, виконуючи правий поворот, не був уважним, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, допустив боковий занос автомобіля та як наслідок втрату керування, виїзд його за межі проїзної частини вправо за ходом руху автомобіля з наступним наїздом на опору лінії електропередачі передньою частиною транспортного засобу, в результаті чого пасажир автомобіля ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодженні, від яких помер в кареті швидкої допомоги при доставлені в лікувальний заклад.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2018 року та схемами до нього (а.с. 5-16); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 17), протоколом допиту підозрюваного від 20.12.2018 року (а.с. 27-31) та протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.12.2018 року (а.с. 32).

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_7 на теперішній час не заперечує свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що свідчить про не оспорювання стороною захисту обґрунтованості підозри.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності хоча б одного ризику, який би був перешкодою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на наступних обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 70), в даному кримінальному провадженні існує доведений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, обумовлений тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який потягнув за собою тяжкі наслідки у виді смерті пасажира та був скоєний у стані алкогольного сп`яніння,.

Окрім того, з урахуванням обставин вчиненого злочину та його наслідків, а також того, що підозрюваному відома особа свідка злочину ОСОБА_14 , апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд, не погоджуючись із висновком слідчого судді, вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеним, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Твердження сторони захисту про безпідставність застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, враховуючи його особу та міцні соціальні зв`язки, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до практику Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Окрім того, апеляційний суд враховує думку потерпілої ОСОБА_10 яка підтвердила часткове відшкодування родичами ОСОБА_7 завданої майнової та моральної шкоди, натомість заявила, що у випадку не виконання обіцянок щодо продовження відшкодування шкоди, вона буде наполягати на призначені суворого покарання підозрюваному.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки та тяжкість можливого призначеного покарання, на переконання апеляційного суду, слідчим та прокурором було доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.02.2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4