Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2544/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, навчається в 11 класі ЗОШ №1 в м.Житомирі, не одружений, зареєстрований проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 22.01.2017р. за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого визначено до 14 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 відмовити повністю. Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вказує, що при постановленні ухвали слідчий суддя в повній мірі не врахував дані про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з матір`ю, братом і сестрою, навчається в 11 класі школи та може забезпечити своє утримання, а за необхідності відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. Стверджує, що ні в повідомленні про підозру, ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні в самій ухвалі не вказано жодного конкретного ризику щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосовування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні зазначено, що 08.01.2019 близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Київська, поблизу буд. 96 помітив раніше невідомого ОСОБА_10 , який рухався в напрямку пл. Перемоги по вул. Київській в м. Житомир.

У цей день, час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), переслідуючи корисливий мотив, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 з проханням надати грошових коштів, але отримавши відмову, відвів його до стіни будинку АДРЕСА_2 , де наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя ОСОБА_10 та близько трьох ударів в область грудної клітини останнього. Після завданих ударів, потерпілий ОСОБА_10 схилився до землі. В цей момент підбіг до ОСОБА_8 знайомий ОСОБА_11 .

Після вказаних дій, розуміючи, що воля ОСОБА_10 подавлена та останній не чинить опору, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків, відкрито та розуміючи, що його дії є непомітними для потерпілого, ігноруючи такі обставини, поза волею власника повторно, відкрито викрав гаманець темного кольору, в якому знаходилися грошові кошти потерпілого ОСОБА_10 на суму 680 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, відвели ОСОБА_10 на протилежний бік дороги по вул. Київській в м. Житомирі, де ОСОБА_11 зробивши підніжку потерпілому, повалив на поверхню землі, де спільно з ОСОБА_8 кулаками нанесли декілька ударів по обличчю ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 відтягнули останнього за кут будинку АДРЕСА_3 , де хаотично наносили безліч ударів руками та ногами по обличчю, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках потерпілого ОСОБА_10 .

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, обох верхніх та нижній правій кінцівці, які відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Після вказаних дій, розуміючи, що воля ОСОБА_10 подавлена та останній не чинить опору, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків, відкрито розуміючи що їх дії є непомітні для потерпілого, ігноруючи такі обставини, поза волею власника, повторно відкрито викрав мобільний телефон «Sony Хрегіа» в корпусі білого кольору вартістю 5000 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_8 утримуючи при собі мобільний телефон та гаманець із грошовими коштами ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 з місця вчинення злочину втекли.

Таким чином, ОСОБА_8 відкрито викрав чуже майно а саме: шкіряний гаманець з грошовими коштами в сумі 680 грн. 00 коп. та мобільний телефон «Sony Хрегіа» в корпусі білого кольору вартістю 5000 грн. 00 коп.

08.01.2019р. відомості заданим фактом були внесені до ЄРДР за ч.2 ст.186 КК України.

14.02.2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність у нього сталих та міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а також дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.01.2019 року, протоколом додаткового допиту потерпілого від 13.02.2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2019 року, згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 08.01.2019 р. заволоділа його майном спричинивши тілесні ушкодження, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2019 року. Копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Підстав для визнання вказаних доказів недопустимими на даний час немає.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який 22.01.2017 року був засуджений за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки. Крім того, 23.03.2018 року до Богунського районного суду м.Житомира направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України, а тому має місце ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та даних про особу останнього, прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Тому, є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що підозрюваний ОСОБА_8 є особою молодого віку, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з матір`ю, братом і сестрою, навчається в 11 класі школи, може забезпечити своє утримання, а також за необхідності відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, не може свідчити про те, що останній не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та не виключає можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Доводи підозрюваного ОСОБА_8 про те, що до нього працівниками поліції застосовувалися заходи фізичного тиску були предметом розгляду слідчого судді і з цього приводу ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.02.2019р. в порядку ст.206 КПК України прокурору Житомирської області доручено провести перевірку зазначених фактів.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого визначено до 14 квітня 2019 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: