Провадження № 1-кп/734/117/19 Справа № 734/1522/19
В И Р О К

іменем України

08 травня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 27 березня 2019 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка, Приазовського району Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , курсанта 4 навчальної механізованої роти, солдата, призваного 26.12.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце перебування: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3

за обвинуваченням у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
26 квітня 2019 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 27 березня 2019 року, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

25 квітня 2019 року прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 27 березня 2019 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, яка була передана суду для затвердження.

Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, 11 березня 2019 року без поважних на те причин та відповідного дозволу командування, самовільно залишив розташування вище зазначеної військової частини в умовах особливого періоду, та перебував поза її межами до 16 квітня 2019 року, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку 1 рік, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 25 квітня 2019 року прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 27 березня 2019 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати за відсутністю потреби.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1