Справа № 169/840/17 Провадження №11-кп/802/141/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:: ч.1 ст. 286 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД І
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000244 від 12.08.2017 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" ОСОБА_12 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 20.07.2018 щодо ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійною технічною освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_7 10 000.00 (десять тисяч гривень 00 копійок) у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 13 500.00 (тринадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) витрат, понесених на правову допомогу.

У решті позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6 130 гривень 00 копійок залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія в користь ОСОБА_7 99 500.00 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) шкоди, завданої майну, 3000.00 (три тисячі гривень 00 копійок) за проведення судової автотоварознавчої експертизи, 22 617.54 (двадцять дві тисячі шістсот сімнадцять гривень 54 копійки) шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, та 1 130.88 (одну тисячу сто тридцять гривень 88 копійок) заподіяної моральної шкоди.

У решті позову ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_8 7 000.00 (сім тисяч гривень 00 копійок) заподіяної моральної шкоди.

У решті позову ОСОБА_8 до ОСОБА_10 відмовлено.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди закрито.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального закладу Луцька міська клінічна лікарня залишено без розгляду.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він 11 серпня 2017 року приблизно о 20 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі сполученням "Дубечно-Стара Вижівка Смідин-Луків-Турійськ-Рожище-Піддубці", поблизу смт Луків Турійського району Волинської області, будучи у стані стомлення та, відповідно, неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та наближаючись до перехрестя з головною дорогою сполученням Київ-Ковель-Ягодин, не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі з правої сторони, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , чим порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 2.9 б), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

- п. 16.11, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху,

у зв`язку з чим водій автомобіля марки Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву сухожилка надостьового та підлопаткового м`язів правого плеча, розриву сухожилка довгої голівки біцепса справа, розриву суглобової лопатки в верхніх відділах правого плечового суглоба, які згідно висновку експерта № 178 від 25 жовтня 2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого ліктьового відростка зі зміщенням, забою лівого колінного та обох променево - зап`ясних суглобів, з яких, згідно висновку експерта № 185 від 29 вересня 2017 року, забої лівого колінного та обох променево - зап`ясних суглобів відносяться до легких тілесних ушкоджень, а закритий перелом правого ліктьового відростка зі зміщенням - до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У поданій на вирок апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Також просить стягнути з обвинуваченого 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди та 1705 грн. у відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям потерпілого до місця судового провадження. Посилається на те, що суд безпідставно не задовольнив його цивільний позов в повному обсязі, не мотивувавши свого рішення, а також призначив обвинуваченому надто м`яке покарання. При цьому не враховано судом, що обвинувачений своїми діями завдав його здоров`ю непоправної шкоди, а також моральної травми, що має бути підставою для призначення обвинуваченому суворого покарання. Також суд у своєму вироку, не призначаючи ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, мотивував тим, що для обвинуваченого це є єдиним джерелом доходу. Однак, при прийнятті такого рішення судом не враховано, що обвинувачений взагалі не працює. Також ОСОБА_10 взагалі не відшкодував йому завдану злочином моральну шкоду, не цікавився станом його здоров`я. Дані обставини свідчать про те, що є об`єктивні сумніви у щирому каятті та повному визнанні вини обвинуваченого.

У своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 також просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Також просить стягнути з обвинуваченого 48627,11 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1755 грн. у відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям потерпілого до місця судового провадження.

ОСОБА_8 посилається на аналогічні обставини, що й інший потерпілий- ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" ОСОБА_12 просить вирок суду у частині задоволеного цивільного позову до ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" скасувати та направити цивільний позов для розгляду до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті просить вирок суду залишити без змін. Посилається на те, що суд безпідставно стягнув грошові кошти із страхової компанії, яка не є особою, причетною до самої події злочину, і яка несе відповідальність за дії обвинуваченого не в силу закону, а в силу договірних відносин.

Таким чином зазначене рішення суду не відповідає вимогам закону, а також судовій практиці.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, міркування потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника ОСОБА_9 , які підтримували свої апеляційні скарги та заперечували апеляційну скаргу представника страхової компанії і просили призначити більш суворе покарання, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, а також прокурора, які заперечили доводи апеляційних скарг та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги потерпілих підлягають до часткового задоволення, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами і ніким не оскаржуються.

Діям ОСОБА_10 у цій частині дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 основне покарання у виді обмеження волі, яке є найбільш суворим за ч.1 ст.286 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, характеризується необережною формою вини, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Також врахував суд першої інстанції й дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності притягається вперше, однак не має офіційного місця роботи та зареєстрованого джерела доходу, потерпілі наполягають на призначенні йому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, хоча згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого, виправлення ОСОБА_10 можливе без позбавлення або обмеження його волі на певний строк, а ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

З урахуванням цих обставин апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням йому двохрічного іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Разом з тим, апеляційний суд визнає обґрунтованими апеляційні доводи обох потерпілих про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про можливість не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_10 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в достатній мірі не мотивував свого рішення, не врахував позиції потерпілих, які наполягали на призначенні ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Мотивуючи своє рішення в цій частині, суд зазначив про необхідність не призначати додаткового покарання, оскільки, як зазначив обвинувачений, це є єдиним джерелом його доходу і не позбавлення цього права сприятиме відшкодуванню завданої потерпілим шкоди.

Разом з тим, такі посилання суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає нічим не підтвердженими, оскільки ОСОБА_10 , як встановлено судом, взагалі не працює, та як вбачається із доводів апеляційних скарг потерпілих після постановлення вироку взагалі не відшкодував їм завданої злочином моральної шкоди.

З урахуванням наведених обставин в їх сукупності, даних про особу винного, наведених у вироку, думки потерпілих про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України, апеляційний суд вважає необхідним призначити ОСОБА_10 , додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають задоволенню частково, а вирок суду в частині призначеного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку.

Разом з тим, безпідставними є доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_12 щодо неможливості розгляду цивільного позову до «ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" в межах цього кримінального провадження, оскільки дана страхова компанія, яка не є особою, причетною до самої події злочину, і яка несе відповідальність за дії обвинуваченого не в силу закону, а в силу договірних відносин.

Так, відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу, а згідно з ч.1 ст.129 КПК України суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням та шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Суд першої інстанції встановив - і цього не оспорюють учасники судового провадження, що шкоду потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було завдано внаслідок грубого порушення ОСОБА_10 , у результаті чого сталася ДТП, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 перед третіми особами була застрахована згідно полісу серії АК № 2726635 від 16.02.2017 - т.1 а.с.190 (страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»), з лімітами відповідальності: 200 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну; франшиза 500 грн.

Отже, заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов суд обґрунтовано розглянув в цьому кримінальному провадженні.

Необґрунтованими є доводи представника цивільного відповідача про те, що відносини між позивачем і страховою компанією є виключно цивільно-правовими, оскільки завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільну відповідальність якої застраховано, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком особи, яка завдала шкоди. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди, а вирішення питання щодо її відшкодування можливе в межах кримінального провадження на підставі статей 128, 129 КПК України.

Цивільні позови в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 суд вирішив відповідно до вимог статей 127-129 КПК України. Розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд визначив з урахуванням вимог статей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Висновок місцевого суду в цій частині є вмотивованим й обґрунтованим.

За наведених обставин, апеляційні скарги потерпілих підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга цивільного відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 20.07.2018 щодо ОСОБА_14 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбуття основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: