У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 р. Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 156 КК України (кримінальне провадження № 0000038):

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бакалія Великобагачанського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учасника бойових дій, не працюючого, -

Встановив:

До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що влітку 2018 року та 25.01.2019 року, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , ігноруючи встановлені правила поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, передбачаючи негативні наслідки для психологічного розвитку своєї малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, протиправно, являючись близьким родичем батьком, використовуючи її безпорадний стан, вчиняв відносно неї розпусні дії.

Розпусні дії виражалися у непристойних доторканнях руками батька ОСОБА_5 до оголених статевих органів малолітньої дочки ОСОБА_7 та введення пальців рук в статевий орган малолітньої.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 156 КК України розбещення неповнолітніх.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання на строк понад 5 років позбавлення волі, тому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримали клопотання та прохав обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 , в судовому засіданні розкаявся у вчиненому та пояснив, що в даний час проживає сам, а дружина з дитиною проживають у сестри у м. Полтава, останні уникають спілкування з ним.

Захисник ОСОБА_4 прохав суд обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки наведені у клопотанні ризики є припущенням, підозрюваний не має наміру переховуватися від слідства, впливати на потерпілих, оскільки разом вони не проживають та не спілкуються, відсутні відомості щодо його неявок за викликами органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, розглянувши подане клопотання, вважає, що клопотання слід задовольнити.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження № 0000038, 05.02.2019 р. о 13 год. 34 хв. до Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що її племінниця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розповіла, що батько ОСОБА_5 здійснював відносно неї розпусні дії (а.с.3).

Згідно протоколу обшуку житлового господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено речі та одяг підозрюваного ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_10 , які визнані речовими доказами (а.с.6-8)

З протоколів допиту представників потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вбачається, що малолітня ОСОБА_12 повідомила їм як її розбещував батько ОСОБА_5 (а.с. 10-11,14-15).

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , якому 6 лютого 2019 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 є умисним та тяжким.

Санкція ч. 2 ст.156 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Характер та фактичні обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Слідчий суддя вважає за неможливе обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину відносно малолітньої дочки, якій лише чотири роки, з якою проживав в одному будинку та в зв`язку з даною подією дитина та її мати вимушені проживати в іншому населеному пункті та уникати спілкування з підозрюваним. Вважаю, що підозрюваний ОСОБА_5 може пливати як на потерпілу, так і на її представників, оскільки вони являються однією сім`єю.

За викладених обставин у сукупності, вважаю, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатнім.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись положеннями ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного за ч.2 ст. 156 КК України ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08 квітня 2019 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя