справа № 208/3760/18
№ провадження 1-кп/208/240/19
УХВАЛА

04 квітня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0000668 від 21.04.2018 року та № 0000798 від 15.05.2018 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 186 КК України,

встановив:
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувають вказані об`єднані кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 186 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, послався на недоведеність заявлених прокурором ризиків. Обвинувачений підтримав захисника.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Відповідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає реальними, обґрунтованими та такими, що не переставали існувати заявлені прокурором ризикипереховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, обізнаний з особами потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, розлучений та не має дітей на утриманні, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, не має офіційного джерела доходу, що може призвести до вчинення злочинів з метою отримання грошових коштів для задоволення фізіологічних потреб. Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, суд не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду у інший спосіб, ніж тримання його в умовах домашнього арешту, однак вважає достатнім та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки та нівелювання вказаних ризиків застосування домашнього арешту в нічний період доби.

Керуючись викладеним та ст. 176-178, 181, 194, 22 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 31 травня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1