КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги представників ТОВ «АС-МВК», адвоката ОСОБА_6 , та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», адвоката ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, -

ВСТАНИВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, а саме на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, площею 0,1943 га кадастровий номер 8 000 000 000:88:174:0037, яка зареєстрована на праві власності за ТОВ «АС-МВК». В задоволенні іншої частини клопотання слідчого щодо арешту житлово-офісного будинку з елементами соціальної інфраструктури по вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, що в місті Києві, було відмовлено.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для накладення арешту на земельну ділянку з метою збереження речових доказів. Відмовляючи в накладенні арешту на будівлю слідчий суддя послався на неможливість встановлення її реального власника, а також на те, що на даний час деякі приміщення вказаного будинку були придбані законними власниками, а тому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження призведе до порушення їх прав.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «АС-МВК», адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати. Так, згідно доводів апеляційної скарги, постановлене судом першої інстанції рішення є незаконним, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, представник не погоджується з доводами слідчого судді щодо причетності ТОВ «АС-МВК» до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим вважає підозру необґрунтованою. Також, на думку апелянта, є помилковими і висновки слідчого судді щодо наявності у арештованого майна ознак речових доказів, вказуючи на ті обставини, що це майно було придбано ТОВ «АС-МВК» до укладення кредитного договору з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому отримані кредитні кошти не спрямовувалися на купівлю земельної ділянки, в зв`язку з чим вона не відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Постанову слідчого про визнання майна речовими доказами адвокат ОСОБА_6 вважає такою, що суперечить вимогам ст. 110 КПК України, а відтак вона не може бути прийнята судом до уваги.
Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», адвокат ОСОБА_10 , вважає незаконною ухвалу слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт житлово-офісного будинку по вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, що в місті Києві. На думку апелянта, надані стороною обвинувачення матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати дане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003859. Також, представник зазначає, що не застосування такого обмежувального заходу може призвести до втрати цього майна, оскільки на даний час активно здійснюється продаж окремих приміщень даної будівлі. Що стосується висновків слідчого судді з приводу неможливості встановлення власника майна, то на думку апелянта вони спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого власником об`єкта нерухомого майна за вище вказаною адресою є ТОВ «КУА «Фінансовий капітал». За таких обставин, адвокат ОСОБА_10 вважає, що є всі підстави для задоволення клопотання слідчого і в цій частині. Одночасно представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що вони не були повідомлені про розгляд клопотання про арешт майна, а копію постановленого судом рішення отримали 02 жовтня 2018 року, в звязку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною.

На апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_10 , від представника ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» ОСОБА_8 , надійшли заперечення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_10 , представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виступили в підтримку апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_10 , представника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та залишив на розсуд суду вирішення питання щодо апеляційної скарги представника ОСОБА_10 , дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а надані суду матеріали не містять відомостей про направлення йому копії постановленого судом рішення, колегія суддів, вважає за можливе поновити представнику ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», адвокату ОСОБА_10 , строк на оскарження ухвали слідчого судді, як такий, що пропущено з поважних причин.

Що стосується доводів апеляційних скарг про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді,то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку та житлово-офісний будинок з елементами соціальної інфраструктури по вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, що в місті Києві, слідчий зазначив, що метою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив частково та наклав арешт на земельну ділянку, в частині арешту будівлі слідчий суддя відмовив.

Дослідивши надані матеріали колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що земельна ділянка за адресою: м. Київ, вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, площею 0,1943 га кадастровий номер 8 000 000 000:88:174:0037, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або може бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набута кримінально-протиправним шляхом, що вказує на її відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Так, СВ Шевченківським УП ГУ НП в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003859 від 05 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в період часу з 2010 по 2017 роки представники ТОВ «АС-МВК» та ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» шляхом обману заволоділи грошовими коштами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особливо великому розмірі незаконно збудувавши без погодження банку на заставному майні земельній ділянці по вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, що в місті Києві, житлово-офісний будинок.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 17 грудня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ТОВ «АС-МВК» було укладено Кредитний договір № 2А077Г, у відповідності до умов якого останньому було надано кредит з лімітом 136 770 712, 50 грн.

29 травня 2009 року з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між вказаними юридичними особами було укладено Договір іпотеки земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, площею 0,1943 га кадастровий номер 8 000 000 000:88:174:0037.

Згідно з п. 13 Іпотечного договору, вартість предмету іпотеки на момент укладення договору складала 52 619 860, 00 грн. Також, відповідно до п. 21.3 вказаного договору, ТОВ «АС-МВК», як іпотекодавець зобов`язався не здійснювати на предметі іпотеки будівництво будь-яких об`єктів без відповідного письмового дозволу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Проте, в супереч умов договору іпотеки на заставній земельній ділянці у період часу з 2010 року по 2017 рік було збудовано житлово-офісний будинок. Інвестором вказаного будівництва стало ТОВ «КУА «Фінансовий капітал». Вказаними діями значно знецінено ринкову вартість земельної ділянки та зробило фактично неможливим користування нею, у зв`язку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було позбавлено можливості задовольнити свої вимоги за рахунок земельної ділянки як предмета іпотеки на суму грошових коштів, співмірних її вартості на момент надання в іпотеку.

Встановивши вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, площею 0,1943 га кадастровий номер 8 000 000 000:88:174:0037, оскільки стороною обвинувачення доведено її відповідність критеріям ст. 98 КПК України. Разом з тим, доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять належних відомостей, які б давали підстави вважати, що житлово-офісна будівля, що міститься на ній, має ознаки речових доказів.

Крім того, ст. 171 КПК України покладає на сторону провадження, яка звернулася з клопотанням про арешт майна, надати докази на підтвердження викладених у такому клопотанні доводів, в тому числі і надати відомості щодо власника майна, про арешт якого ставиться питання.

Слідчий суддя, відповідно до вище наведених норм закону, повинен встановити серед іншого і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, передбачає, що слідчий суддя приймає рішення про арешт майна на підставі наданих йому матеріалів.

Додані до клопотання слідчого матеріали не містять відомостей з приводу того, що арешт житлово-офісної будівлі є співмірним з завданням кримінального провадження та виправдовує таке обмеження права власності. Також слід зазначити, що на час розгляду клопотання слідчого про арешт майна в суді першої інстанції відомостей щодо власника будівлі по вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, що в місті Києві, стороною обвинувачення надано не було.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «АС-МВК» про відсутність обґрунтованої підозри спростовуються наданими суду матеріалами, в яких міститься достатньо відомостей, що дають підстави вважати про ймовірність вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», адвоката ОСОБА_10 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, а саме на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Воровського (Бульварно-Кудрявська), 21, площею 0,1943 га кадастровий номер 8 000 000 000:88:174:0037, яка зареєстрована на праві власності за ТОВ «АС-МВК», залишити без зміни, а апеляційні скарги представників ТОВ «АС-МВК», адвоката ОСОБА_6 , та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», адвоката ОСОБА_10 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/792/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1