Справа № 461/9505/18
Провадження № 1-кс/461/543/19
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

17.01.2019 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, не одруженої, з вищою освітою, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

слідчий слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000084 від 07.12.2018, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби

управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про обрання підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 16.01.2019 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.27-ч.2 ст.110 КК України, за який передбачається покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, що дає підстави вважати, що підозрювана буде переховуватись від органів досудового слідства та суду. Оцінюючи особу підозрюваної та інкримінований їй злочин, досудове слідство приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків невиконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що унеможливлює застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні подане клопотання підтримали, просили таке задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник у судовому засіданні зазначили, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та що підозра не обґрунтована. Захисник ствердив, що заклики до зміни території це дискусія, в якій висловлювання його підзахисної є «журналістською точкою зору». Разом з тим, проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечили. Підозрювана вважає, що на території України їй загрожує небезпека, а утримання в ізоляції від суспільства дасть їй змогу почувати себе у безпеці.

Заслухавши думку прокурора, слідчого щодо поданого клопотання, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні с слідчого відділу УСБ України у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000084 від 07.12.2018, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи співзасновником та активним учасником громадської організації «Галицький яструб», створеної 08.07.2013 (юридична адреса: м. Львів, вул. Коновальця, 7/1), починаючи з 2014 року почала здійснювати діяльність, у тому числі з використанням всесвітньої мережі «Інтернет», з метою розповсюджування матеріалів провокаційного антиукраїнського характеру, в яких вказувалось про незаконність обрання чинної влади в Україні, пропагувалось протистояння між громадянами України через політичні переконання, здійснювались публічні заклики з метою порушення територіальної цілісності України.

07.12.2018 року слідчим у кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, яке скероване на адресу її реєстрації, оскільки фактичне місце перебування ОСОБА_5 не встановлене.

Проведеними розшуковими заходами отримано інформацію про перебування ОСОБА_5 за межами України, а саме у Російській Федерації.

14.12.2018 року підозрювану ОСОБА_5 оголошено у розшук.

16.01.2019 року підозрюваній ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні публічних закликів до умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України та розповсюдження, за попередньою змовою групою осіб, матеріалів із закликами до таких дій, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України та затримано в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова про надання дозволу на затримання з метою приводу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.висновком судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 20035/16-39/21607/21609/17-39 від 08.11.2017, відповідно до якого у висловлюваннях ОСОБА_5 , під час трансляцій на каналі Інтернет-радіостанції «Zello», які мали місце 12.08.2016, 22.08.2016, у ході розмов із членами спільноти «АТО Донецк» та 26.10.2016 із членами спільноти «Наша Новороссия», містяться публічні заклики до зміни меж території та державного України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

2.протоколами огляду Інтернет-ресурсу «You Tоube», у яких зафіксовано факт розповсюдження ОСОБА_5 разом із невстановленими досудовим слідством особами публічних закликів до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, оголошених нею в інтерв`ю від 12.08.2016, 22.08.2016 та 26.10.2016;

3.інформацією оперативного підрозділу № 5/1/2-12962, наданою на доручення слідчого, згідно з якою у період з серпня по грудень 2016 року ОСОБА_5 періодично перебувала на тимчасово окупованих територіях у м. Донецьк;

4.інформаціями оперативного підрозділу № 5/3-8410 та №5/1/2-12501 на доручення слідчого, згідно з якими станом на 04.12.2018 ОСОБА_5 фактично проживає у м. Москві Російської Федерації та періодично виїжджає на територію АР Крим;

5.інформацією міжрайонного оперативно-розшукового відділу ОРУ ЗхРУ ДПС України від 10.07.2018, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 24.07.2015 по 10.07.2018 державний кордон України не перетинала;

6.протоколами огляду від 16.08.2016, 26.08.2016, 22.09.2016, 10.11.2016, 24.02.2017, якими встановлено факти систематичних публікацій у мережі Інтернет інформації антиукраїнського характеру ОСОБА_5 ;

7.протоколом затримання ОСОБА_5 від 16.01.2019;

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (див. також справу «Буткевічюс проти Литви» (№ 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, а тому існують підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховування від органів досудового розслідування та суду.

Факт переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується також тим, що ОСОБА_5 у 2015 році залишила місце реєстрації у м. Львові та тривалий час була відсутня, перебуваючи на території Російської Федерації.

Також, згідно паспорту громадянина України, ОСОБА_5 прописана за місцем знаходження Центру обліку та нічного перебування бездомних громадян, що за адресою: АДРЕСА_1 , не має постійного місця проживання, сталого джерела доходів, неодружена, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування та міцних соціальних зв`язків, і підтверджує ризик переховування від слідства і суду.

Таким чином, застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, відповідно до положень ч. 5 ст. 176 КПК України, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, до підозрюваної не можуть бути застосовані.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до переконання, що підозрюваній ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі Львівській установі виконання покарань №19 без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , тобто до 17.03.2019 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .