справа № 208/4014/18
№ провадження 1-кп/208/244/19
ВИРОК
Іменем України

17 січня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000915 від 04.09.2018 року і угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Куйбишев, Російська Федерація, росіянкою, громадянкою України, працюючою у Дніпродзержинському державному технічному університеті прибиральницею, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -
встановив:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000915 від 04.09.2018 року та угоди про визнання винуватості від 17.01.2019 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_4 , яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює нагляд за останнім, оскільки, відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу, ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду, як за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу. 06.12.2016 року ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Державного бюджету України за рахунок передбаченої державної соціальної допомоги, переслідуючи корисливий мотив, прийшла до приміщення Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, що розташовується за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 2/1, та усвідомлюючи те, що нею у період часу з 01.06.2016 року по 30.11.2016 року було отримано додаткові джерела для існування від продажу належного їй нерухомого майна, а саме 26 005.00 грн. дохід від продажу 12.07.2016 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , вона, як уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї особисто заповнила та подала заяву за реєстраційним № 2135 від 06.12.2016 року про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (Затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21.04.2015 року) у зв`язку із наданням допомоги на догляд за своїм сином ОСОБА_6 , а саме щомісячної грошової допомоги, як малозабезпеченій особі, котра проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Після того, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами Державного бюджету України шляхом обману, особисто заповнила та подала Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (Затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 року із змінами), у якій навмисно не зазначила, тобто приховала відомості відносно продажу 12.07.2016 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 і отримання від вказаного правочину доходу в розмірі 26 005.00 грн., що безпосередньо вплинуло на встановлення права щодо отримання нею державної соціальної допомоги як малозабезпеченими сім`ями і стало підставою для незаконного перерахування коштів Державного бюджету України на спеціально відкритий ОСОБА_4 поточний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та у подальшому незаконному заволодінні ними, чим порушено вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 7, ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, п. 12 Постанови КМУ № 250 від 24.02.2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям».
Таким чином, 06.12.2016 року у денний час доби, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 2/1, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Державного бюджету України, переслідуючи корисливий мотив, подала Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (Затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 із змінами) в якій навмисно не зазначила, тобто приховала відомості про отримання від продажу 12.07.2016 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , доходу в розмірі 26 005.00 грн., що безпосередньо вплинуло на встановлення права щодо отримання нею державної соціальної допомоги як малозабезпеченими сім`ями і стало підставою для незаконного перерахування коштів Державного бюджету України на спеціально відкритий ОСОБА_4 поточний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та у подальшому незаконному заволодінні ними, чим порушено вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 7, ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, п. 12 Постанови КМУ № 250 від 24.02.2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», внаслідок чого у період часу з 01.12.2016 по 28.02.2017 рік незаконно шляхом обману заволоділа коштами Державного бюджету України у сумі 4688 грн., чим завдала збитку Державі на вказану суму.
Тобто, своїми умисним діями, які виразились у заволодінні чужим майном (шахрайство), ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
Повторно, 26.10.2017 року, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Державного бюджету України за рахунок передбаченої державної соціальної допомоги, переслідуючи корисливий мотив, прийшла до приміщення Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, що розташовується за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 2/1, та усвідомлюючи те, що нею у період часу з 01.04.2017 по 01.10.2017 рік було отримано додаткові джерела для існування від продажу належного їй нерухомого майна, а саме 41 308.00 грн. дохід від продажу 28.04.2017 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , вона, як уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї особисто заповнила та подала заяву за реєстраційним № 2321 від 26.10.2017 року про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (Затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21.04.2015 року) у зв`язку із наданням допомоги на догляд за своїм сином ОСОБА_6 , а саме щомісячної грошової допомоги, як малозабезпеченій особі, котра проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Після того, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний прямий умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами Державного бюджету України шляхом обману, особисто заповнила та подала Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (Затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 року із змінами), у якій навмисно не зазначила, тобто приховала відомості відносно продажу 28.04.2017 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 і отримання від вказаного правочину доходу в розмірі 41 308.00 грн., що безпосередньо вплинуло на встановлення права щодо отримання нею державної соціальної допомоги як малозабезпеченими сім`ями і стало підставою для незаконного перерахування коштів Державного бюджету України на спеціально відкритий ОСОБА_4 поточний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та у подальшому незаконному заволодінні ними, чим суттєво порушено вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 7, ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, п. 12 Постанови КМУ № 250 від 24.02.2003 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям».
Таким чином, 26.10.2017 року у денний час доби, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр.Свободи, 2/1, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Державного бюджету України, переслідуючи корисливий мотив, подала Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (Затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 року із змінами) в якій навмисно не зазначила, тобто приховала відомості про отримання від продажу 28.04.2017 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , доходу в розмірі 41 308.00 грн., що безпосередньо вплинуло на встановлення права щодо отримання нею державної соціальної допомоги як малозабезпеченими сім`ями і стало підставою для незаконного перерахування коштів Державного бюджету України на спеціально відкритий ОСОБА_4 поточний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та у подальшому незаконному заволодінні ними, чим суттєво порушено вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 7, ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, п. 12 Постанови КМУ № 250 від 24.02.2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», внаслідок чого у період часу з 01.10.2017 по 31.01.2018 рік незаконно повторно заволоділа коштами Державного бюджету України у сумі 6648 грн., чим завдала збитку Державі на вказану суму.
Тобто, своїми умисним діями, які виразились у заволодінні чужим майном (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
За сукупністю ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.
17 січня 2019 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Дніпродзержинської місцевої прокуратури, за адресою: м. Кам`янське, вулиця І. Ясюковича, 2 укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до змісту укладеної та підписаної сторонами угоди:
Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується:
а) беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні;
б) повністю відшкодовувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, шляхом внесення на відповідний розрахунковий рахунок Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, грошових коштів у сумі не менше 250 гривень на місяць.
Потерпілий у цьому провадженні, управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради у відповідності з ч. 4 ст. 469 КПК України надав суду письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості та прохав провести розгляд справи за відсутності його представника.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України - до злочинів середньої тяжкості, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Враховуючи характеризуючи дані обвинуваченої ОСОБА_4 , сторони погодили їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 680 гривень;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень.
Сторони, підписуючи вказану угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.
Підстави оскарження вироку, яким затверджена угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено. Також наслідком укладання угоди для обвинуваченої є її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь.
У разі невиконання обвинуваченою угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку. Крім того, обвинувачена розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вказала, що між нею та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням їй вказаного остаточного покарання. Злочини вчинила при зазначених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах, просить затвердити укладену між нею і прокурором угоду.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченої повне порозуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили її погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо неї обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України - до злочинів середньої тяжкості, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, в матеріалах кримінального провадження наявна згода потерпілого на укладення такої угоди. Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, а тому визнання нею винуватості є цілком виправданим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої (згідно ст. 66 КК України), є її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої (згідно ст. 67 КК України) не встановлено.
З урахуванням особи винної, ступеню та характеру сприяння обвинуваченої у проведенні досудового розслідування щодо неї, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявності суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що обвинувачена раніше не судима, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, офіційно працевлаштована, позитивну характеристику за місцем проживання, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що його обтяжують, суд прийшов до висновку, що ці обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, а тому вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості.
Згідно матеріалів кримінального провадження, судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.01.2019 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 680 гривень;
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст. 473, 394 КПК України.
Якщо апеляційну скаргу не подано, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1