Кропивницький апеляційний суд
Провадження №11-кп/4809/91/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0014423за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5 000 грн. витрат на правову допомогу.
Затверджено між сторонами, за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_9 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі т.в.о. голови правління ОСОБА_10 про стягнення шкоди завданої життю і здоров`ю позивача, мирову угоду на наступних умовах:
Відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», зобов`язується впродовж восьми банківських днів після затвердження Кіровським районним судом м. Кіровограда мирової угоди здійснити перерахунок коштів в розмірі: 10 000 грн., внаслідок настання події, що мала місце 30.12.2017 р. в м. Кропивницький по вулиці Пацаєва, 8 за участю транспортного засобу «Маzdа Хеdоs 9», реєстраційний номер НОМЕР_1 та пішохода ОСОБА_9 по Полісу АК6322796 від 04.05.2017 року, шляхом перерахування коштів Позивачу на р/р: НОМЕР_2 в АТ «Таскомбанк», МФО: 300001, , РНОКПП НОМЕР_3 .
Позивач з моменту підписання цієї Мирової угоди та за умови своєчасного її виконання Відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовляється від вимог про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 13 858 грн. 81 коп. шкоди завданої життю і здоров`ю позивача, не пред`являтиме та не буде мати до Відповідача будь-яких претензій з приводу виплати страхового відшкодування по справі 404/1002/18, а також будь-яких інших вимог.
Страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і Позивач ( ОСОБА_9 ) заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.
Дана мирова угода набуває чинності протягом восьми банківських днів з моменту затвердження даної мирової угоди Кіровським районним судом м. Кіровограда і є обов`язковою для виконання Відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення:
- судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи технічного стану транспортного засобу №5 від 09.01.2018 року 1101 грн.;
- висновком судової інженерно-транспортної (траснпортно-трасологічної) експертизи №6 від 12.01.2018 року 1101 грн.;
- висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи обставин ДТП №19 від 15.01.2018 року 1101 грн.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, за таких обставин:

30.12.2017 року близько 18.05 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Маzdа Хеdоs 9», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, рухаючись по проїзній частині вулиці Пацаєва, зі сторони вулиці Юрія Коваленка, в напрямку вулиці Героїв України в м. Кропивницькому, ігноруючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б) ПДР України (п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уваленим, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі)
- проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.
В подальшому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований біля будинку №8 по вулиці Пацаєва, та помічений дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, та під час проїзду пішохідного переходу, не надавши переваги в русі пішоходу ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу зліва - направо по ходу його руху, допустив наїзд на неї, чим грубо порушив вимоги п.18.1 ПДР України (п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п.1.10 небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її)).
В результаті дорожньо-транспортної пригоди: пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: Закритої черепно-мозкової травми; САК; Забою головного мозку середнього ступеню з контузійними вогнищами лобної частки з права; Підапоневротичної гематоми лівої тім`яної та лонної ділянок; Множинних саден шкіри обличчя, гематоми нижньої повіки зліва; Гематоми верхньої повіки правого ока; Саден колінних суглобів; Множинних саден кистей рук; Гематоми тазу, правого стегна; Закритої травми тазу; Перелому обох лонних кісток, правої сідничної кістки тазу, перелому бокової маски крижової кістки тазу з права із порушенням цілісності тазового кільця без зміщення, поперечного відростку L5 хребця; Забою грудної клітки і черевної порожнини, які згідно висновку СМЕ №125 від 02.02.2018 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок районного суду призначивши мінімальне покарання передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся, дуже жалкує та винить себе у тому, що сталося, добровільно частково відшкодував завдані збитки.
Крім того ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивні характеристики, має сім`ю, які знаходяться на його утриманні, на момент ДТП перебував у тверезому стані, з місця ДТП не зникав, кримінальне правопорушення вчинив з необережності.
Крім того, районний суд послався на те, що матеріали справи не містять доказів про можливість сплати штрафу, оскільки його підзахисний не працює.
Однак з таким висновком сторона захисту погодитися не може оскільки ОСОБА_7 працює за цивільно-правовим договором, також має власні накопичення на картковому рахунку, а тому має змогу сплатити штраф, передбачений санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Разом з тим його підзахисний використовує автомобіль для потреби в сім`ї, а саме їздить в с. Червоний Яр, де має бабусю та дідуся похилого віку, за якими обробляє та доглядає огород у їхньому домоволодінні, так як більше нікому. Окрім того має малолітнього сина, якого необхідно возити в дитячий садок та до лікарів, так як дитина часто хворіє.
Ці обставини на думку захисту, які характеризують особу обвинуваченого, не в повній мірі були враховані районним судом та районний суд в достатній мірі їх не дослідив.
Крім того, районний суд не навів жодних переконливих доводів про призначення додаткового покарання.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості: обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, має сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, осудний, раніше не судимий,обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та часткове відшкодування завданого збитку,відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що до обвинуваченого можливо застосувати вимоги ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Також суд першої інстанції хоч і не зазначив, проте врахував ту обставину, що обвинувачений одружений, оскільки досліджував свідоцтво про укладення шлюбу в холді судового слідства, які надавалися захисником.

Доводи захисту про призначення мінімального покарання у виді штрафу передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України не можуть бути враховані з таких підстав. Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_9 заподіяна суттєва шкода здоров`ю, спричинено значну кількість тілесних ушкоджень, що потребує тривалого лікування та реабілітації, проте незважаючи на наявність грошових заощаджень ОСОБА_7 повністю не відшкодував завдані матеріальні та моральні збитки.
При цьому, позиція захисту про наявність грошових коштів на рахунку ОСОБА_7 та часткове відшкодування ним шкоди потерпілій, на думку колегії суддів характеризує обвинуваченого з негативної сторони.
А тому, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком та призначення додаткового покаранняпозбавленням права керування транспортними засобами на 1 рікбуде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, як ним, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про призначення більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції захисник наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

Також не можуть бути задоволено вимоги захисту стосовно призначення покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки через не виконання вимог ПДР ОСОБА_7 сталося дорожньо-транспортна пригода, в якій пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, що у свою чергу свідчить про обов`язок водія належного виконання вимог ПРД, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, причинний зв`язок, а також негативні наслідки у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень, колегія не вбачає підстав для скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2018 рокустосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4