Справа № 188/1291/18
Провадження № 1-кп/188/150/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 02.06.2017 року, що надійшов 06.09.2018 року від прокурора Петропавлівського району Дніпропетровської області відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працює, зареєстрованого за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04.03.2003 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 17.12.2003 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.289, ст.ст.69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину строку за вирокои суду від 04.03.2003 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

3) 21.06.2004 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.4 ст. 70 КК України це покарання зараховано до покарання за вироком суду від 17.12.2003 року, остаточно призначено позбавлення волі на строк 6 років;

4) 26.06.2009 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

5) 21.12.2011 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 26.06.2009 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці;

6) 17.04.2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 261, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 21.12.2011 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 28.01.2016 року по відбуттю строку покарання,

7) 23.09.2016 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.75КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із застосуванням ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, маючи непогашені та не зняті судимості, в період іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий злочин при наступних обставинах.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року у відношенні ОСОБА_3 був встановлений адміністративний нагляд терміном на 2 роки з наступними обмеженнями:

заборона виходити з дому в період часу з 22.00 години по 05.00 годин;

заборона відвідувати місця продажу спиртних напоїв.

27.01.2017 року ОСОБА_3 ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у зв`язку з систематичними порушеннями зазначених в ухвалі заборон було змінено обмеження на наступні:

зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у 1, 2, 3, 4 понеділок місяця;

заборона відвідувати місця продажу спиртних напоїв;

заборона виїзду за межі Петропавлівського району без дозволу Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;

заборона змінювати місця проживання, вказане в постанові суду в межах свого населеного пункту та межах Петропавлівського району Дніпропетровської області, без дозволу органу внутрішніх справ, на території якого проживає піднаглядний.

ОСОБА_3 27.01.2017 року належним чином ознайомився з ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області та з встановленими обмеженнями.

ОСОБА_3 в порушення вимог Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», будучі обізнаним про встановлені щодо нього обмеження, починаючи з 17.05.2017 року до 30.08.2018 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення правил адміністративного нагляду, а саме заборони виїжджати за межі Петропавлівського району Дніпропетровської області без дозволу керівництва Петропавлівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють нагляд, з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно самовільно залишив своє місце мешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Тим самим ОСОБА_3 умисно порушив правила адміністративного нагляду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, пояснив, що самовільно, без дозволу органів внутрішніх справ змінив місце проживання і жив у своєї цивільної дружини в м. Нікополі Дніпропетровської області. У вчиненому правопорушенні обвинувачений розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає вину обвинувачуваного ОСОБА_3 доведеною, а кваліфікацію його дій правильною за ст. 395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, та обставину, що пом`якшує покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкції ст. 395 КК України.

Суд також бере до уваги роз`яснення, яке міститься в абзаці 7 п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 із наступними змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», про те, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Згідно з абзацом 2 п.25 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений, будучи засуджений вироком Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області від 23.09.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, у період звільнення від відбування покарання з випробуванням вчинив новий злочин, за який передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців, тому на підставі ст.71 КК України остаточне покарання обвинуваченому слід обрати за сукупністю вироків у виді позбавлення волі шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного за цим вироком покарання за правилами, визначеними ст.72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому розслідуванні не обирався і підстав для його обрання немає.

Речові докази по справі відсутні.

Майнова шкода не завдана і цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 374, 394, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк один місяць.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного за цим вироком покарання згідно з приписами ст.72 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

На вирок може бути подана апеляційна скарга сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1