Справа № 631/1085/16-к
Провадження № 1-кп/626/14/2018
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

05 листопада 2018 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноград кримінальне провадження №0000762 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Нова Водолага, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Нова Водолага Харківської обл., українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.11.2015 року приблизно о 15год. 30хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проходячи поблизу домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 та в якому мешкає громадянка ОСОБА_11 , маючи злочинний умисел, вступили у злочинну змову та домовились про таємне викрадення чужого майна, а саме металобрухту, який знаходився біля вищевказаного домоволодіння та належали громадянці ОСОБА_11 .

Виявивши біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , предмети з металобрухту, а саме: три металеві труби, металевий куток, арматуру, бильця з металевого ліжка в кількості 6 штук, які використовувались як огорожа між прибудинковою територією домоволодіння та городом, а також чайник, що знаходився поряд з ними, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не слідкує, таємно, викрали вищевказані вироби з чорного металу, які належали потерпілій ОСОБА_11 , після чого зникли з місця скоєння злочину та викрадене перемістили до пункту прийому-здачі металобрухту, розташованого по вул.Херсонській смт.Нова Водолага Харківської обл., розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 267,39 грн.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після зміни прокурором обвинувачення в суді, в порядку ст.338, 341 КПК України, свою вину у вчиненні вказаного злочину, за наведених вище обставин визнали в повному обсязі, не оспорювали факти викладені в обвинувальному акті та пояснили, що оскільки прокурором все викладено вірно(час, місце, спосіб, кількість викраденого та ін.), то їм доповнити нічого, вони повністю з цим погоджуються.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що в обвинувальному акті після зміни обвинувачення в суді з ч.3 на ч.2 ст.185 КК України, викладено все вірно і їй також доповнити нічого. Також пояснила, що до теперішнього часу їй не сплачена матеріальна шкода, однак з цього приводу, вона поки що цивільний позов не заявляла.

Враховуючи те, що обидва обвинувачені та інші учасники процесу, в тому числі і потерпіла, не оспорювали всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинувачених, які можуть вплинути на призначення останнім міри та виду покарання.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує їх дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше не судим, має постійне місцем мешкання, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше не судим, має постійне місцем мешкання, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд визнає повне визнання провини, каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинувачених, які викладені вище; той факт, що вони раніше не судимі; обставини, пом`якшуючі покарання, відсутність обставин, що обтяжують його; думку прокурора та потерпілої, якій спричинені збитки поки що не відшкодовані, і вважає, що покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у вигляді обмеження волі.

Підстав для застосування ст.69 чи 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому, в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також їх захисник ОСОБА_12 заявили клопотання про застосування до обвинувачених закону про амністію у 2016 році, оскільки вони вчинили умисний злочин, який не є тяжким, при цьому ОСОБА_8 є учасником бойових дій, а ОСОБА_9 має неповнолітню дитину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинувачених від відбування покарання з вищезазначених підстав, а потерпіла заперечувала, з тих підстав, що обвинувачені ще не відшкодували їй завдані збитки.

Суд обговоривши дане клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно закону про амністію, особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п."Д" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності закону є ветерани війни(учасники бойових дій).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , як на момент вчинення злочину, так і на момент набрання чинності закону України «Про амністію у 2016 році» мав статус «Учасник бойових дій», що підтверджується відповідним посвідченням Серія НОМЕР_1 від 01.10.2015р., він вперше вчинив умисний злочин, який не є тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин він вчинив 29.11.2015 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю, кається у вчиненому.

Крім того, відповідно до п."В" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності закону мали дітей, яким не виповнилося 18 років і не позбавлені відносно них батьківських прав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 на момент набрання чинності закону України «Про амністію у 2016 році» мав малолітню доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно якого не позбавлений батьківських прав, він вперше вчинив умисний злочин, який не є тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин він вчинив 29.11.2015 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю, кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до них раніше не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вони підлягають звільненню від відбування покарання.

Заходи кримінального провадження, в тому числі міра запобіжного заходу під час досудового розслідування до обвинувачених, не застосовувалися.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі - відсутні.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_11 під час досудового розслідування та судового слідства, не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком на 2(два) роки.

На підставі п.«д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_9 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком на 2(два) роки.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання.

Речові докази по справі: вилучений металобрухт, який визнаний речовими доказами по справі та передний на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя