Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1955/18
провадження № 1-кп/632/171/18

22 листопада 2018 р.
Вирок

Іменем України

22 листопада 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 29.08.2003 Первомайським міським судом Харківської за ч.2 ст.188, ч.1 ст.188, ст.15 ч.1 ст.188 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 15.06.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого з ДУ «Диканівська ВК (№12)» 04.03.2014 по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09.03.2018, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 , проходячи повз домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 , у обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металолому, що знаходився у домоволодінні АДРЕСА_3 , переслідуючи корисливий мотив, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненими, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , шляхом відчинення хвіртки, протиправно проник на територію вищевказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав лом алюмінію, вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої єкспертизи №19120 від 28.08.2018, становить 274,40 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому звинуваченні визнав та пояснив, що дійсно 09.03.2018 проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки викрав лом алюмінію та лом чорного металу, після чого здав вказаний лом на пункт прийому металобрухту. У вчиненому злочині щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, доведена у повному обсязі, і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 5000 гривень.

Заслухавши пояснення потерпілого, пояснення обвинуваченого, який даний позов визнав у повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, на підставі ст.129 КПК України ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд дійшов висновку про задоволення даного позову з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де зазначено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні суд знайшов належні докази щодо заподіяння потерпілому моральної шкоди внаслідок вчинення злочинних дій обвинуваченим у заявленому позивачем обсязі.

Визначаючи її розмір, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки злочину), глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, ступеня вини винної особи, яка завдала моральної шкоди.

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити в повному обсязі.

Обставиною, пом`якшуючою покарання для обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який кваліфікується як тяжкий злочин, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, що останній раніше неодноразово судимий, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при засудженні його до покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. При цьому, суд в повному обсязі погоджується з висновком досудової доповіді органу пробації, оскільки органом пробації враховано характер і ступінь небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також погоджується з висновком органу пробації в частині недоцільності застосування покарання ОСОБА_5 без позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась.

Цивільний позов у справі задовольнити.
Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі стягнути з ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи у розмірі 858 гривень.

Речові докази алюмінієву дробину, яка знаходиться під розпискою про відповідальне зберігання, залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1