Справа № 342/1019/18
Провадження № 11-кп/4808/52/19
Категорія ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000723 за апеляційними скаргами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2018 року, згідно якого затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 06.09.2018 року між прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_11 , підписану ними 07.09.2018 року, якою

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, громадянина України, який не працює, раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; на підстав ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 3 (три) роки,

з участю: прокурора ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_11

заявників ОСОБА_8 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_13

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , просять вирок скасувати, матеріали направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку. В обґрунтування доводів посилаються на істотні порушення як органом досудового розслідування, так й судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, оскільки ними порушені вимоги п. 1 та п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України. Апелянти вважають, що оскільки умовами затвердженої угоди були порушені права ОСОБА_8 , то ухвалення вироку на підставі такої угоди є неприпустимим. Стверджують, що у вироку, суд першої інстанції констатує винуватість інших осіб, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яка не доведена у передбаченому законом порядку, оскільки жодного вироку щодо цих осібна даний час не існує. Вважають, що таким вироком створені правові наслідки не тільки для обвинуваченого ОСОБА_11 , ай для і інших осіб - ОСОБА_8 та ОСОБА_7

- ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, матеріали направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку. Послався на аналогічні доводи щодо підстав скасування вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачується у пособництві таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, вчинена у великих розмірах.

Злочин вчинив при таких обставинах:

ОСОБА_14 , з листопада 2016 року працюючи на посаді заступника голови СВК ім. Т.Г. Шевченка в с. Тишківці, Городенківського району, Івано-Франківської області, знаючи про реальні доходи свого безпосереднього керівника ОСОБА_15 , переслідуючи корисливий мотив, вирішив організувати крадіжку грошей з квартири ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_14 в кінці квітня 2017 року з метою залучення спільників до вчинення крадіжки майна голови СВК ім. Т.Г. Шевченка ОСОБА_15 , прибув по місцю проживання свого знайомого ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 та про те, що ОСОБА_15 у своїй квартирі по АДРЕСА_2 зберігає значну суму грошей та запропонував їх викрасти.

ОСОБА_11 на вказану пропозицію ОСОБА_14 добровільно погодився і маючи знайомства у кримінальному середовищі, вирішив представити його іншим особам, які можуть вчинити дану крадіжку. Надалі, з метою виконання злочинного плану ОСОБА_14 , ОСОБА_11 познайомив його із своїм знайомим ОСОБА_8 , якому ОСОБА_14 та ОСОБА_11 запропонували взяти участі у даній крадіжці, на що він добровільно погодився.

В подальшому упродовж квітня - червня 2017 року ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив на особисте збагачення, попередньо вступивши в злочинну змову між собою, групою осіб, з метою таємного викрадення майна ОСОБА_15 , поєднаного з проникненням у житло, декілька разів зустрічалися в м. Івано-Франківську та Городенківському районі, де обговорювали план вчинення крадіжки з квартири ОСОБА_15 та вибирали сприятливі умови для вчинення даного злочину.

Зокрема, у вказаний період, ОСОБА_14 , на власному автомобілі «Daewoo Matiz» із ОСОБА_11 та ОСОБА_8 прибули у с. Тишківці, Городенківського району, де ОСОБА_14 вказав ОСОБА_8 місцезнаходження квартири ОСОБА_15 .

З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 розділили між собою ролі, тобто ОСОБА_14 повинен інформувати ОСОБА_11 та повідомляти коли ОСОБА_15 та члени його сім`ї будуть відсутні за місцем проживання, а ОСОБА_8 повинен знайти безпосереднього виконавця вчинення злочину, з метою відвернення від себе та інших учасників групи подальших можливих підозр.

З цією метою, ОСОБА_8 , на виконання злочинного плану ОСОБА_14 щодо вчинення крадіжки із будинку ОСОБА_15 , будучи впевненим, що його поради та вказівки сприятимуть вчиненню крадіжки, у травні 2017 залучив свого колишнього однокласника, раніше судимого за вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_7 , якому запропонував взяти участь у спільному викраденні майна ОСОБА_15 , зокрема виступити безпосереднім виконавцем даного злочину. ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив на особисте збагачення, з відома та згоди ОСОБА_11 та ОСОБА_14 вступив в злочинну змову із ОСОБА_8 та погодися на його пропозицію, тобто на таємне викрадення майна ОСОБА_15 , поєднане з проникненням у житло.

Крім цього ОСОБА_14 з метою встановлення приблизного місця зберігання грошових коштів, та полегшення вчинення злочину безпосередньому виконавцю ОСОБА_7 , прийшов до квартири ОСОБА_15 та позичив у борг грошові кошти у сумі 2 тисячі доларів США.

12-13 липня 2017 року ОСОБА_14 , перебуваючи на робочому місці, дізнався що в ніч на 16.07.2017р. ОСОБА_15 та члени його сім`ї перебуватимуть на весіллі в м. Львів та будуть відсутні вдома, про що по мобільному телефону сповістив ОСОБА_11 , який перебував за межами України, а саме у Республіці Чехія, а той у свою чергу повідомив по мобільному телефону ОСОБА_8 .

Перебуваючи за межами України у Республіка Польща, 15.07.2017 о 18:34 год. ОСОБА_8 по мобільному телефону передав інформацію про відсутність ОСОБА_15 та його сім`ї по місцю проживання ОСОБА_7 та запропонував останньому вчинити крадіжку із будинку ОСОБА_15 , саме в ніч на 16.07.2017р.

15 липня 2017 року ОСОБА_7 , керуючись порадами ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки з квартири ОСОБА_15 , прибув у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області. В ніч на 16 липня 2017 року ОСОБА_7 виконуючи роль безпосереднього виконавця злочину, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, підійшов до будинку АДРЕСА_1 , де з метою таємного викрадення майна ОСОБА_15 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_15 , звідки таємно, умисно викрав майна останнього на загальну суму 380 тис. 331 грн. 2 коп., зокрема: полотняну сумку чорного кольору вартістю 100 грн., із грошовими коштами 8 тис. доларів США, які згідно курсу НБУ становлять 211 тис. 639 грн. 2 коп. та 4 тис. Євро, які згідно курсу НБУ становлять 118 тис. 592 грн., грошові кошти в сумі 12 тис, грн., золоті сережки у формі грона винограду, вагою 3 грами, 585 проби, вартістю 4 тис. 500 грн., золотий жіночий перстень із зигзагоподібними полосами, вагою 2 грами, 585 проби, вартістю 3 тис. 200 грн., жіночий перстень вагою 3 грами, 585 проби, вартістю 4 тис. 300 грн., золотий ланцюжок із кулоном у вигляді Божої Матері, загальною вагою 10 грам, 585 проби, загальною вартістю 13 тис. грн., чоловічий золотий перстень вагою 5 грам, 585 проби, вартістю 6 тис. 100 грн. та чоловічий золотий перстень із камінчиком білого кольору, вагою 6 грам, 585 проби, вартістю 7 тис. грн.

Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- апелянти підтримали доводи, поданих ними апеляційних скарг, просили задовольнити вимоги в повному обсязі, вирок суду скасувати, матеріали направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку;

- прокурор не підтримав доводи апеляційних скарг, просив залишити їх без задоволення;

- обвинувачений та його захисник просили апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити, вирок суду - скасувати, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений вичерпним колом осіб, з різним обсягом прав на оскарження, в залежності від суб`єкта оскарження, зокрема: обвинуваченим, його захисником, законним представником; потерпілим, його представником, законним представником; прокурором.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок винесено відносно ОСОБА_11 , в той же час, вироком суду встановлено, що з метою виконання злочинного плану, ОСОБА_11 залучив ОСОБА_8 , який, в свою чергу, залучив свого колишнього однокласника, - ОСОБА_7 , після чого, злочин було вчинено всіма вказаними особами, тобто хоча ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не мають по вказаному кримінальному провадженню чітко визначеного процесуального статусу, що фактично не дає їм право на оскарження, між тим, такий виклад фактичних обставин справи у вироку суду, порушує права та інтереси ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а тому вони, на думку колегії суддів, мають право на апеляційне оскарження вироку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням вимог процесуального закону.

Так, п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України зобов`язує суд перевірити угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону і відмовити в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Як видно з тексту вироку, саме ОСОБА_11 по вказаному кримінальному провадженню є обвинуваченим.

В той же час, у вироку суду фігурують прізвища й інших осіб, зокрема тих, що подали апеляційні скарги - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вирок щодо яких, по даному кримінальному провадженню не постановлявся, та ці особи не є обвинуваченими по справі. В такому випадку, на переконання колегії суддів. суд першої інстанції не мав правових підстав для зазначення їх прізвищ у вироку.

При таких обставинах, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен у вироку суду не зазначати конкретні прізвища осіб, а лише посилатись у вироку на те, що матеріали відносно інших осіб, виділені в окреме провадження, та не описувати конкретні дії цих осіб, тільки викласти твердження, що ці особи фігурували, без опису того, які саме дії вони при цьому вчиняли, оскільки вказане провадження фактично не стосується цих осіб.

Проте, вормулювання обставин визнаних судом доведеними, у вироку суду першої інстанції викладено таким чином, що доводить фактично й винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , тому твердження апелянтів в цій частині, зокрема про преюдиційне встановлення їх винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушенні, істотно обмежує їх права, свободи та закони інтереси, є слушними.

Між тим, діючим законодавством, а саме п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, забороняється укладати угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у разі якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

У цьому конкретному випадку кримінальне провадження здійснювалося не відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а відносно ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 8 ст. 469 КПК України, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених. Кримінальне провадження щодо особи (осіб), з якими досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

По даному кримінальному провадженню. угода про визнання винуватості була укладена між прокурором і ОСОБА_11 , та не була укладена з - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що під час ухвалення вироку, судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст.475 КПК України, які ставляться перед судом під час перевірки угоди на відповідність їх вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, судом першої інстанції було не дотримано вказаних вище вимог закону.

Згідно приписів ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду не відповідає положенням ч. 8 ст. 469 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду не може вважатися законним, внаслідок істотного порушення вимог КПК України, а тому, доводи апеляційних скарг належить задовольнити, вирок суду скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 в його інтересах, задовольнити.

Вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2018 року по кримінальному провадженню № 0000723 відносно ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5