Дата документу 29.10.2018 Справа № 313/1427/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 313/1427/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/85/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені начальника Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 11 травня 2005 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік. Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 13 липня 2005 року звільнений від призначеного покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію»;
2) 18 червня 2007 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік;
3) 6 листопада 2007 Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 8 вересня 2011 року по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 12 червня 2018 року в період з 5 год. 30 хв. до 6 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні господарчої будівлі, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , здійснив напад на неї, під час якого, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, за допомогою колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа з обушком та лезом, наніс останній 4 удари в область шиї, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення (небезпека для життя ушкодження гортаноглотки пов`язана з порушенням зовнішнього дихання внаслідок заповнення дихальних шляхів, наприклад кров`ю при її аспірації; проникаюче поранення хребетного каналу небезпечне для життя саме по собі).

Відразу після цього, ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 50000 гривень, чим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, 12 червня 2018 року в період часу з 5 год. 30 хв. до 6 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні господарчої будівлі, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , за допомогою колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа з обушком та лезом, наніс останній 4 удари в область шиї, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення (небезпека для життя ушкодження гортаноглотки пов`язана з порушенням зовнішнього дихання внаслідок заповнення дихальних шляхів, наприклад кров`ю при її аспірації; проникаюче поранення хребетного каналу небезпечне для життя саме по собі).

Від спричинених тяжких тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_10 на місці події.

Після настання смерті потерпілої ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння майном останньої, ОСОБА_7 , із жіночої сумки, яка заходилася у шафі житлової кімнати будинку викрав грошові кошти потерпілої ОСОБА_10 в сумі 50000 гривень, чим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, а також не враховано те, що підозрюваний має постійне місце проживання разом з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, допомагає батькам вести домашнє господарство, має на утриманні малолітню дитину, сприяв органам досудового розслідування шляхом добровільного надання зразків букальних клітин, має захворювання та перебуває на обліку у психіатра з діагнозом «Розумова відсталість в ступені легкої дебільності».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя пришов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час досудового розслідування встановлені беззаперечні докази для підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки на його особистих речах були виявлені сліди крові, генотип якої належить ОСОБА_10 , в період вчинення злочину підозрюваний перебував у районі вчинення злочину, де вживав алкогольні напої, до того ж, він проживає неподалік від місця вчинення злочину.

Також зазначає, що слідчий суддя не врахував тяжкість покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, а також те, що він раніше неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини.

Крім того, наявність у підозрюваного стану розумової відсталості в ступені легкої дебільності вказує лише на суспільну небезпеку останнього до оточуючих, можливість вчинення необдуманих поступків та схильність до девіантної поведінки, що у сукупності свідчить про можливість вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень та наявність ризику переховування від органів досудового розслідування або суду.

Вказує на те, що слідчий суддя необґрунтовано взяв до уваги перебування на утриманні підозрюваного малолітньої дитини, оскільки він не працює, не має стабільного доходу, що свідчить про неможливість утримувати дитини, з якою він однією сім`єю не проживає.

До того ж, проживання однією сім`єю з батьками похилого віку, які не мають достатнього заробітку, вказує лише на наявність ризику вчинення підозрюваним нових корисливих умисних злочинів.

Разом з тим, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, слідчий суддя не послався на обов`язку норму кримінального процесуального закону, а саме п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційному суді:
Прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити. Зазначив, що слідчий суддя послався на наявність дитини, батьків, на те, що підозрюваний добровільно надав зразки букальних клітин. При цьому підозрюваний дитині не допомагає, живе за рахунок пенсії батьків. Характеристика особи вкрай негативна він неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, зловживає алкоголем. На цей час у суді перебуває на розгляді інше провадження відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України. Прокурор вказує на наявність ризиків підозрюваний може впливати на свідків, потерпілого. Живе неподалік, може знищити слідки злочинів. До того ж ще не знайдене знаряддя злочину ніж. На думку прокурора, ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також, усвідомлюючи, що йому загрожу довічне позбавлення волі, переховуватися від слідства та суду.
Захисник вважає, що слідчий суддя вірно оцінив обставини справи. Існування ризиків нічим не підтверджено. Відносно підозрюваного застосовані засоби електронного контролю, він не вчинив нового злочину. Відносно підозрюваного дійсно існує інше кримінальне провадження, проте ОСОБА_7 не переховується. За місцем проживання останній позитивно характеризується, а також надає допомогу своїй дитині.
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав захисника, зазначивши, що підробляє неофіційно, дитина мешкає з матір`ю. Вину не визнає.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які ухвалу суду вважали законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст. 110, 370-372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону не відповідає.

Слідчий суддя не вмотивував належним чином свої висновки про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст.ст. 94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні, та додані до клопотання документи у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані порушення кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що не суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, які законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, колегія суддів враховує: вагомість наявних доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу останнього, на які послався слідчий в клопотанні, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, вік та стан його здоров`я, конкретні обставини інкримінованого йому злочину, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджуються протоколом огляду місця події; протоколами допитів, висновками судово-медичної експертизи трупа потерпілої, а також висновками судового-біологічної експертизи, згідно з результатами якої генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на спортивних брюках, з підошви, та правого кросівка, які були вилучені у ОСОБА_7 в ході обшуку, співпадають з генетичними ознаками зразка нігтів потерпілої (а.с. 17-25).

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, колегія суддів вважає, що доводи про наявність таких ризиків є обґрунтованими, тобто заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

Так, ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі із застосуванням насильства (а.с. 31), не має легального джерела заробітку, наявне інше кримінальне провадження відносно нього за обвинуваченням у вчиненні тяжкого умисного злочину, що не заперечується стороною захисту. Зазначене свідчить про існування ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість впливати на свідків та потерпілу підтверджується тим, що місце проживання останніх відомо ОСОБА_7 , який має неодноразовий кримінальний досвід та відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Відсутність міцних соціальних зв`язків (підозрюваний не живе разом зі своєю донькою та її матір`ю), зловживання спиртними напоями, що випливає з показань свідка ОСОБА_11 , свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість можливого покарання у вигляді довічного позбавлення, не може сама по собі бути підставою для обрання запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків, відомостей про перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікаря психіатра (а.с.49), колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні слідчого доводами про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України колегія суддів розмір застави визначає, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, який привів до загибелі людини.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені - начальника Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 про застосування щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000108 від 14 червня 2018 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні

№ 0000108 від 14 червня 2018 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту фактичного затримання на строк до 24 грудня 2018 року включно.

Строк дії ухвали апеляційного суду встановити до 24 грудня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4