Справа №591/5386/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/73/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі представник власника майна ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді змінити та відмовити у задоволені клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон марки "Мейзу" у корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" з абонентським номером НОМЕР_1 . Обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 було проведено без ухвали слідчого судді та внаслідок провокації щодо останнього. Дозволу у слідчого на вилучення мобільного телефону не було, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону України. ОСОБА_6 , який зараз звільнений з займаної посади, перебуває у складному матеріальному стані та не має можливості придбати новий мобільний телефон з такими ж функціями, крім того останній не має можливості підтримувати зв`язок та спілкуватися зі своїм адвокатом, слідчим, судом. Вилучений мобільний телефон мав доступ до мережі інтернет та містив базу даних всіх контактів, відсутність і не можливість відновлення яких перешкоджає ОСОБА_6 спілкуватися з даними особами, зокрема заробляти кошти на утримання себе та доньки. Також у м. Києві проживає мати ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку. Крім того сім-картка прив`язана до карткових банківських рахунків на які може надходити оплата чи перекази, і для перерахування коштів для оплати або підтвердження операції щодо зняття готівки, приходять смс-повідомлення з пропозиціями підтвердити дії. Оскільки зі змістом оскаржуваної ухвали, представник власника майна ознайомився лише 21 січня 2019 року в Єдиному державному реєстрі досудових рішень, при цьому копію ухвали ОСОБА_6 так і не отримав, захисник просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна.

16 січня 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми розглянувши клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Сумської області ОСОБА_8 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою клопотання слідчого задоволено частково. Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 12.01.2019 року за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) одну пару кайданок з маркувальною позначкою У 15918 з ключем, у чохлі чорного кольору, поміщені до спеціалізованого пакету №4432255; - два предмети у картонному корпусі циліндричної форми, за зовнішніми ознаками схожі на димові шашки, поміщені до спеціалізованого пакету №4373388; - предмет, за зовнішніми ознаками схожий на запал до ручної гранати з маркувальним позначенням НОМЕР_2 , поміщений до спеціалізованого пакету №4432256; - предмет, за зовнішніми ознаками схожий на корпус ручної гранати моделі Ф-1 з маркувальною позначкою у вигляді літери К, поміщений до спеціалізованого пакету №4432257; - поліетиленовий пакет з написом «Ватсон»; поліетиленовий пакет з полімерного прозорого матеріалу; газету «Конотопський край» випуск №3 від 09.01.2018 (у які були поміщені вище зазначені кайданки, димові шашки та складові гранати Ф-1), які поміщені до паперового пакету №1; 2) мобільний термінал марки «Мейзу» у корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , поміщений до паперового пакету №5. Відмовлено у задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення обшуку 12.01.2019 року за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - флеш-накопичувач інформації чорного кольору з написом «Apacer», поміщений до паперового пакету №2; - флеш-накопичувач інформації у корпусі блакитного кольору з написом «Prestigio», поміщений до паперового пакету №4; - печатку Конотопської міської партійної організації Всеукраїнського об`єднання «Свобода» із зазначенням ідентифікаційного коду 37784581, поміщена до полімерного пакету №3.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що предмети, які ОСОБА_10 приніс ОСОБА_6 у пакеті та які було виявлено, вилучено під час обшуку, а також мобільний телефон марки "Мейзу" можуть бути доказами під час досудового розслідування та судового розгляду. У той же час, слідчий не довів того, що решта вилучених під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 предмети (2 флеш-накопичувачі та печатка партії) відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, оскільки щодо існування ухвали суду представник власника майна ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 , дізнався лише 21 січня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості щодо отримання тексту ухвали власником майна в матеріалах провадження відсутні, що є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження ухвали.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000848, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 у березні 2018 року, точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено, збув бойову гранату Ф-1 у розібраному стані (запал УЗРГМ та корпус) раніше знайомому мешканцю м. Конотоп, Сумської області, ОСОБА_10 , який видав її працівниками правоохоронних органів та у подальшому була замінена на імітаційний засіб бойової гранати, який повністю імітує бойову гранату, передану ОСОБА_6

12 січня 2019 року ОСОБА_6 , знаходячись за фактичним місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_10 предмети, серед яких і імітаційний засіб бойової гранати Ф-1, який повністю імітує бойову гранату Ф-1 у розібраному стані.

Під час затримання та обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , у останнього було виявлено і вилучені речі, на які слідчим суддею частково накладено арешт.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність конкретно зазначеного в клопотанні слідчого майна критеріям ст. 98 КПК України, а відтак з урахуванням позиції як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, а також загальних засад кримінального судочинства ( ст. 7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України) погоджується з висновком слідчого судді про те, що в даній ситуації, арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси ОСОБА_6 спрямований на встановлення фактичних обставин справи, арештоване майно можливо використати як доказ обґрунтованості причетності або непричетності останнього до незаконної діяльності.

Слідчим та прокурором доведено, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, у тому числі вилучений мобільний телефон ОСОБА_6 міг використовуватися для організації та вчинення злочину, може зберігати сліди вчинення злочину, та з метою його збереження у належному вигляді для огляду та проведення судових експертиз, необхідно накласти арешт на це майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Згідно матеріалів кримінального провадження, працівники органу досудового розслідування увійшли до житла ОСОБА_6 до постановлення ухвали слідчого судді, одразу після отримання останнім від ОСОБА_10 предметів, серед яких був і імітаційний засіб бойової гранати Ф-1, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, про що складено протокол обшуку.

14 січня 2019 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Сумській області подано клопотання про обшук до слідчого суддів, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону України, колегія суддів не вбачає під час проведення даної слідчої дії.

Крім того на стадії досудового розслідування не входить в обговорення питання про провокацію злочину, так як відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Рішення «Банніков проти Російської Федерації», «Веселов та інші проти Російської Федерації) висновки про наявність провокації злочину без перевірки обставин та надання їм оцінки є необґрунтованим, оскільки застосування особливих методів слідства, зокрема агентурних, саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Тому критерії визначення наявності провокації, а також оцінка доказів винуватості у вчиненому мають бути предметом судового розгляду, а не судового контролю.

Відповідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, здійснюється лише у разі якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду лише для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно матеріалів кримінального провадження, вилучений мобільний телефон марки "Мейзу" може містити інформацію, яку можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Колегія суддів вважає, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того відповідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів системи зв`язку можливе з метою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Враховуючи правові підстави для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, виходячи із обставин викладених у клопотанні слідчого та встановлених в судовому засіданні, переліку майна, яке було вилучене під час обшуку, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та те, що мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 містить відомості, які можуть бути використані як доказ, що встановлюється під час кримінального провадження та з метою повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та наклав арешт на вказаний телефон.

При цьому, колегія суддів знаходить обґрунтованим ризик можливості знищення або пошкодження вилученого майна, зокрема в частині інформації яка може міститися на вилученому мобільному телефоні, а тому, доводи апеляційної скарги з приводу безпідставності обраного слідчим суддею способу обмеження права власності не спростовують необхідність накладення арешту на майно саме шляхом його вилучення у власника.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає також і практиці ЄСПЛ. Так, в рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87 від 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: " арешт, поза сумнівом, застосували як проміжковий захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності". Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта на предмет обмеження ОСОБА_6 права на спілкування, оскільки останній має можливість спілкуватися за допомогою будь-якого іншого мобільного телефону. Арешт телефонів дійсно утворює певні складності (поновлення телефонних контактів, тощо), але не позбавляє цього права в повному обсязі.

Решта доводів апелянта в більшій мірі стосується належності і допустимості як доказів інформації, що міститься в мобільному телефону, однак це питання не є переметом розгляду на теперішній стадії процесу (арешт майна), і має досліджуватися при розгляді провадження судом по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 167, 170, 172, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити строк апеляційного оскарження представнику власника майна ОСОБА_6 захиснику ОСОБА_7 ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 - без задоволення

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,