Справа № 454/928/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/268/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000073 від 22.01.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

за ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою процесуального керівника заступника керівника Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2018 року ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України визнано винним та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_6 обов`язок:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази грошові кошти в сумі 169 грн., які передані на зберігання голові ініціативної групи - секретарю Белзької міської ради ОСОБА_11 залишити у розпорядженні ОСОБА_11 .

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 21.01.2015р. близько 10.00год. на пл.України, 2 в м. Белз Сокальського району Львівської області в приміщенні магазину-кафе «Ласунка», повторно таємно викрав встановлену головою ініціативної групи по збору коштів секретарем Белзької міської ради ОСОБА_11 скриньку з грошовими пожертвами громадян в сумі 200грн., які були передбачені для протезування воїна АТО, після чого втік та частину викрадених грошей в сумі 31грн. витратив на придбання спиртних напоїв. Решту викрадених коштів у сумі 169грн. було вилучено в обвинуваченого.

На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не вірно надав оцінку показам свідка ОСОБА_12 (продавця вказаного магазину) та єдиного свідка саме способу заволодіння обвинуваченим ОСОБА_6 чужим майном.

Звертає увагу, що аналізом оскаржуваного вироку суду встановлено, що суд поклав в основу як зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_6 так і його засудження саме за ознаками таємного викрадення чужого майна покази свідка ОСОБА_12 (продавця магазину), яка із тверджень суду, в судовому засіданні не могла чітко та категорично ствердити про факт саме відкритого заволодіння ОСОБА_6 майном потерпілого. Тобто, в судовому засіданні свідок вказала, що дійсно 21.01.2015 року о 10.00 год. ОСОБА_6 знаходився в магазині-кафе Ласунка та після його уходу з магазину вона виявила відсутність скриньки для пожертв.

Наголошує, що поза увагою суду, на думку сторони обвинувачення, залишено покази свідка ОСОБА_12 , які вона дала в судовому засіданні, де остання вказувала на те, що зверталась вслід ОСОБА_6 із вимогою зупинитись, однак, чи почув її ОСОБА_6 - вона не змогла ствердити.

Вказує, що із матеріалів кримінального провадження, зокрема, із протоколу одночасного допиту осіб, проведеного 19.02.2015 за участю свідка ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_12 повертаючись до прилавку побачила ОСОБА_6 зі скринькою в руках, крикнула щоби він зупинився, однак, останній на її слова не відреагував, хоча їх обов`язково почув та вийшов із магазину. В подальшому ОСОБА_12 вибігла вслід за ОСОБА_6 із магазину, кричала в сторону ОСОБА_6 повернутись та віддати гроші, однак, ОСОБА_6 оглянувся та не зупиняючись пішов далі.

Підкреслює, що саме грунтовний аналіз таких показів свідка ОСОБА_12 дав підстави органу досудового розслідування оголосити про підозру ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, та в подальшому стороні обвинувачення орієнтувати суд на визнанні обвинуваченого ОСОБА_6 винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначенні кримінального покарання саме в межах санкції даної статті кримінального закону.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку показами свідка ОСОБА_12 , яка суду першої інстанції показала, що 21.01.2015р. в магазині був ОСОБА_6 та інша особа. Похилий вийшов та повернувся, коли нікого не було казав дати цукерки. Вона набрала цукерки і він в цей час пропав. Потім знов прийшов і казав дати цукерки. Вона відійшла, повернулася набирати. Коли набрала, ОСОБА_6 моментально вибіг. Вона помітила, що пропала скринька з пожертвами, викрикнула йому вслід та вийшла на вулицю, однак обвинуваченого не бачила. Після цього вона обернулася, закрила магазин і пішла в міську раду. Самого моменту коли ОСОБА_6 забрав скриньку не бачила. Однак ствердила, що така пропала в той момент, коли вона відвернулася і в приміщенні магазину крім ОСОБА_6 нікого не було.

Показами свідка ОСОБА_13 , яка суду першої інстанції показала, що 21.01.2015р. прийшов ОСОБА_6 до магазину та хотів пиво. Вона запитала чи має гроші, на що він відповів, що немає. Через деякий час він прийшов знов та сказав, що має гроші. Купив пляшку пива та пляшку (0,25л) горілки. Розраховувався дрібними грошима.

Протоколом огляду місця події від 21.01.2015р., з якого вбачається, що на узбіччі дороги по вул.С.Стрільців в м.Белз Сокальського району Львівської області ОСОБА_6 повідомив, що викрав з магазину «Ласунка» скриньку з пожертвами та видав грошові кошти на загальну суму 169грн.: одна купюра номіналом по 20грн., п`ять купюр номіналом по 10грн., одинадцять купюр номіналом по 5грн., п`ятнадцять купюр номіналом по 2грн. та чотирнадцять купюр номіналом по 1грн. Дані кошти вилучено в ОСОБА_6 (а.с.157-159).

Протоколом огляду від 22.01.2015р., фототаблиці до нього та постанови від 22.01.2015р. (а.с. 101-107), оглянуто та визнано речовими доказами грошові кошти на загальну суму 169грн., номіналом: 20грн. - одна купюра; 10грн. п`ять купюр; 5грн. одинадцять купюр; 2грн. п`ятнадцять купюр; 1грн. чотирнадцять купюр. Дані грошові кошти передано на зберігання ОСОБА_11 .

Протоколом від 21.01.2015р. та фототаблиці до нього (а.с.109-113), згідно якого місцем огляду є магазин «Ласунка» по вул. України, 2 в м. Белз Сокальського району Львівської області, де виявлено відсутність скриньки з пожертвами.

Показами самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено у вироку, не зумів обґрунтовано пояснити чому він декілька разів приходив у магазин та нічого не купував та чому миттєво втік звідти в той час, коли пропали грошові кошти (пожертви), так нічого і не придбавши товару, який просив йому подати.

Відповідно до положень, які викладені в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності від 06.11.2009 N 10 - крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції невірно дав оцінку показам свідка ОСОБА_12 , свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли, так на переконання колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено, що скринька з грошовими коштами знаходилася в магазині-кафе «Ласунка» до приходу ОСОБА_6 та пропала в той момент, коли нікого окрім нього в приміщенні магазину не було.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для скасування прийнятого судом рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

Апеляційну скаргу процесуального керівника заступника керівника Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Сокальського районного суду Львівської області від 16 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4