Код суду 233 Справа № 233/578/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним по кримінальному провадженню (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000015 від 04 січня 2019 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимої 03 березня 2005 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 69, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особистого майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

20 грудня 2018 року, приблизно о 10.00 год. (більш точного часу в ході слідства не встановлено), ОСОБА_5 знаходилась за місцем проживання раніше знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з останньою та потерпілою ОСОБА_4 розпивали спиртні напої. Після чого, того ж дня, приблизно о 13.00 год. (більш точного часу в ході слідства не встановлено), ОСОБА_5 разом з потерпілою ОСОБА_4 пішли у напрямку ЦРЛ № 5 по вул. Безнощенко м. Костянтинівка Донецької області. Проходячи біля СК «Чемпіон» вони зустріли раніше знайомого ОСОБА_7 , де останній запропонував пройти за місцем мешкання його сестри за адресою: АДРЕСА_3 , для того, щоб разом продовжити розпивати спиртні напої.
Під час розпиття спиртних напоїв за вищевказаною адресою, потерпіла ОСОБА_4 стала погано себе почувати та вирішила поїхати додому на таксі. Далі, приблизно о 15.00 год. (більш точного часу в ході слідства не встановлено), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з вищевказаної квартири та направилась до автомобіля таксі, який чекав біля під`їзду № 6 буд. № 93в по пр. Ломоносова м. Костянтинівка Донецької області. В момент направлення до автомобіля у ОСОБА_4 , непомітно для неї, з кишені верхнього носимого одягу випав мобільний телефон марки «Verico» моделі В 241.
Після того, як потерпіла ОСОБА_4 поїхала, ОСОБА_5 побачила на землі біля під`їзду № 6 буд. АДРЕСА_3 мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 , і в цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний намір, у вказаний день та час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи та чітко розуміючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_4 та що за її діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_7 пішов попереду неї у напрямку до вул. Європейської, де він проживає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, розташованій біля під`їзду № 6 буд. АДРЕСА_3 , викрала мобільний телефон марки «Verico» моделі В 241, який належить ОСОБА_4 , та поклала його до кишені своєї куртки, після чого розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 310,50 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні суду сторонами було надано угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року. Відповідно до угоди про примирення, потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо: формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 185 КК України, відшкодування майнової шкоди, узгодженого покарання обвинуваченій та згоди сторін на його призначення, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, та наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просила затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення від 28 лютого 2019 року та призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання. Пояснила, що обвинуваченою повністю відшкодовано завдану злочином шкоду.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що при укладення угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди сторонами є добровільним, відповідає фактичним матеріалам справи, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, потерпілої, які просили затвердити угоду про примирення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч.3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона розуміє викладені в ч.4, ч.5 ст. 474 КПК України її права, обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого обвинувачена визнає себе винуватою; вид покарання та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення.

Цивільний позов не пред`являвся.

Витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про примирення, що укладена 28 лютого 2019 року між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000015 від 04 січня 2019 року, затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 лютого 2019 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів (проведення судової товарознавчої експертизи № 228 від 14 січня 2019 року) 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн. 00 коп.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Verico» моделі В 241, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя