справа №176/2632/18
провадження №1-в/176/504/18
УХВАЛА
Іменем України

19 грудня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання про зарахування в строк призначеного покарання періоду часу з 21 червня 2017 року по 03 травня 2018 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, що надійшло від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, судимого: 1) вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців; 2) вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки; ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року випробувальний строк скасовано та направлений для відбуття покарання; 3) вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення за період з 21 червня 2017 року по 03 травня 2018 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. Крім того, державною установою «Жовтоводська виправна колонія (№26)» не забезпечена участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_3 .

Разом з тим, у своєму клопотанні засуджений ОСОБА_3 просить проводити судовий розгляд без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали особової справи та клопотання засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до положень якого, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено, що Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Вказана редакція частини п`ятою статті 72 КК України втратила чинність 21 червня 2017 року.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, відповідно до якого частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Разом з тим, Великою палатою Верховного суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п. 106 якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року, йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, при цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільнено відбування покарання з випробування на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України /а.о.с. 9/.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року ОСОБА_3 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та останній направлений для відбуття покарання у виді позбавлення волі до кримінально-виконавчої установи /а.о.с. 11/.
Згідно рапорту про затримання, ОСОБА_3 був затриманий 07 лютого 2017 року та саме з цього часу починає відраховуватися строк відбування ним покарання /а.о.с. 1/.

У період відбування покарання ОСОБА_3 , ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, в порядку визначеному ст.ст. 537, 539 КПК України, останній тимчасово залишений в умовах слідчого ізолятора на час необхідний для судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України /а.о.с. 18/.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вищевказаною ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 не обиралось запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року, йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
При цьому, під час ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, ОСОБА_3 не обиравсь та не продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш того, із матеріалів особової справи засудженого, судом взагалі не встановлено обставин, які б вказували на те, що до засудженого ОСОБА_3 застосовувалося попереднє ув`язнення в який не будь період часу.

Приходячи до такого висновку суд вважає за необхідне зазначити, що у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

д) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

При розгляді кримінальної справи у порядку КПК 1960 року до строку попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи органом дізнання за підозрою у вчиненні злочину;

б) затримання особи слідчим за підозрою у вчиненні злочину;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід,

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи.

Незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 11 січня 2016 року вих. №223-20/0/4-16.
Водночас, суд звертає увагу, що тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі, якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, не може вважатись попереднім ув`язненням за нормами КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до засудженого ОСОБА_3 не застосовувалося попереднє ув`язнення у період часу з 21 червня 2017 року по 03 травня 2018 року, а тому зазначений період не підлягає зарахуванню за правилами визначеними ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене, у задоволені клопотання засудженого слід відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, керуючись ст.ст. 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування в строк призначеного йому покарання період часу з 21 червня 2017 року по 03 травня 2018 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1