ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

за участю прокурора ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/1532/18 щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості в силу ст.89 КК України не маючого,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 - ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2017 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (Далі по тексту Особа 1) та двома невстановленими особами прибули до квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , діючи згідно попередньої домовленості, знаючи про те, що ОСОБА_8 має грошовий борг перед Особою 1 та свідомо припускаючи, що після потраплення до квартири ОСОБА_8 , Особа 1 разом з іншими двома невстановленими особами можуть примушувати ОСОБА_8 до повернення зазначеного боргу, подзвонив у домофон до ОСОБА_8 та попрохав останнього відчинити двері, не повідомляючи ОСОБА_8 про присутність разом з ним Особи 1 та інших осіб.

Надалі, після відкриття ОСОБА_8 дверей, до вищевказаної квартири безперешкодно потрапив ОСОБА_7 , а слід за ним Особа 1 та дві інші невстановлені особи, після чого ОСОБА_7 зачинив вхідні двері до квартири, чим усунув перешкоди для подальшого вчинення злочину.

В ході спілкування між Особою 1 та ОСОБА_8 , між ними виник словесний конфлікт, в ході якого Особа 1 почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 та вимагати у останнього грошові кошти. В цей час ОСОБА_7 та двоє невстановлених осіб спостерігали за конфліктом, який відбувається між Особою 1 та потерпілим ОСОБА_8 , жодним чином не намагаючись зупинити Особу 1.

Надалі, ОСОБА_8 , злякавшись за своє життя та здоров`я, попрохав свою матір ОСОБА_9 , яка в той час перебувала в іншій кімнаті цієї ж квартири, передати йому грошові кошти в розмірі 2000 гривень. ОСОБА_9 , почувши прохання сина, пішла в іншу кімнату, звідки дістала грошові кошти в розмірі 10800 гривень, які належали ОСОБА_8 для передачі останньому та подальшого відрахування з загальної суми 2000 гривень.

В цей час Особа 1 та дві невстановлені особи помітили зазначені грошові кошти в руках у ОСОБА_9 , після чого, усвідомлюючи можливість незаконного збагачення за рахунок чужих коштів, розуміючи, що окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ніхто не зможе запобігти їх протиправним діям, визначили грошові кошти та майно в квартирі ОСОБА_8 об`єктом свого посягання.

В подальшому, Особа 1 та дві невстановлені особи, які заздалегідь домовились про відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , розподілили між собою ролі, згідно яких одна невстановлена особа повинна тримати ОСОБА_8 на місці, в той час як Особа 1 та інша невстановлена особа повинні відкрито викрасти грошові кошті у ОСОБА_9 , а також викрасти інше майно у квартирі.

Надалі, Особа 1 та дві невстановлені особи, діючи з прямим умислом, маючи корисливий мотив збагатитись, з метою незаконно заволодіти чужим майном, діючи відкрито, за попередньою змовою групою осіб, приступили до реалізації свого злочинного умислу, при цьому одна з невстановлених осіб схопила ОСОБА_8 та тримала його на місці, обхвативши своїми руками його грудну клітину, в той час як Особа 1 та інша невстановлена особа шляхом ривку відкрито викрали з рук ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10800 гривень, які належать ОСОБА_8 .

В цей час ОСОБА_7 знаходився у квартирі, чув звуки боротьби, крики та прохання ОСОБА_8 припинити протиправні дії щодо себе, тобто усвідомлював факт відкритого викрадення майна Особою 1 та двома невстановленими особами безпосередньо у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із погрозами застосуванням насильства щодо останніх, тобто діяв за попередньою домовленістю групою осіб, знаходячись неподалік від правопорушників в коридорі вказаної квартири, спостерігаючи за обстановкою, щоб у разі небезпеки допомогти Особі 1 та двом невстановленим особам завчасно залишити місце події з викраденим майном.

В подальшому, після вилучення зазначених грошових коштів у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , впевнившись у подоланні опору зі сторони останніх, Особа 1 пішов в іншу кімнату квартири, де вилучив дві пляшки із шампанським, пляшку горілки та пляшку віскі, після чого передав в руки ОСОБА_7 пляшки горілки та віскі.

Надалі, Особа 1 та двоє невстановлених осіб, продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи біля входу в квартиру, викрали сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 , в якій знаходилися гаманець коричневого кольору, в якому перебувало: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківська картка «ПриватБанка», банківська картка «Ощадбанка», ключі від квартири, ключі до автомобіля, а також 100 доларів США (що згідно офіційного курсу валют від Національного банку України станом на 26.12.2017 складає 2795 гривень 09 копійок).

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, розраховуючи на отримання частини викраденого майна, вийшов з квартири з частиною викраденого майна ОСОБА_8 , а саме з пляшкою горілки та пляшкою віскі, та сів до автомобіля разом із Особою 1 та двома невстановленими особами, залишивши останнім викрадені пляшки, чим переховав сліди злочину та предмети, здобуті внаслідок пограбування ОСОБА_8 .

Надалі, Особа 1 та дві невстановлені особи зникли з місця події, що надало їм реальну можливість розпоряджатися та користуватися частиною викраденого майна, чим завдали ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 13595 гривень 09 копійок.

Після цього, Особа 1 та дві невстановлені особи, з метою попередження свого викриття за вчинений злочин, передали ОСОБА_10 документи, які не представляли для них майнової цінності, проте могли бути легко впізнані правоохоронними органами як належні ОСОБА_8 , а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі до квартири та ключі до автомобіля ОСОБА_8 , в той час як ОСОБА_7 , діючи умисно, погодився на переховування вказаних предметів та вийшов з ними із зазначеного вище автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: пособництво у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено. При цьому суд не погоджується з висновками органу досудового слідства про вчинення ОСОБА_7 нового умисного злочину в умовах незнятої чи непогашеної судимості (рецидиву) в зв`язку з не встановленням під час судового провадження таких даних.

Крім цього, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд приймає до уваги, що обвинувачений хворіє рядом тяжких хроничних захворювань.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність пом`якшуючої вину обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за можливе призначити йому покарання з випробуванням, в умовах контролю за його поведінкою з боку органів пробації.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, запобіжний заход у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль над поведінкою ОСОБА_11 покласти на органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази вважати повернутими за належністю їх власнику.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеський апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_12