Справа № 361/3514/18
Провадження № 1-кп/361/190/19
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
16 травня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: - ОСОБА_3 ,

потерпілих: - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0001966 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 травня 2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.01.1995 року Броварським міським судом Київської області за
ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 29.08.1997 року Ватутінським районним судом м. Києва за
ч. 2 ст. 140 КК України (редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 30.07.2002 року Броварським міським судом Київської області за
ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 18.11.2005 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяця позбавлення волі;
- 14.12.2005 року Броварським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 190,
ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 22.04.2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 22.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за
ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 05.08.2017 року звільнено з Херсонської ВК № 61 у зв`язку з відбуттям строку покарання.
- 20.03.2019 року Обухівським районним судом Київської області за
ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 3-х років позбавлення воля з іспитовим строком на 1 рік.
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185,
ч. 2 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 будучи раніше судимий за корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні, корисливі злочини за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 05.05.2018 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку № 10 по вул. Садова в м. Бровари, де в цей час в одній із кімнат відпочивав ОСОБА_5 , підійшов до пральної машини, на якій знаходився мобільний телефон «Меizu МЗ Note» та грошові кошти в сумі 400 гривень. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна.
У той же час, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умиселнаправлений на таємне повторне викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи настання негативних наслідків внаслідок своїх незаконних дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з пральної машини розташованій біля виходу з приміщення будинку таємно викрав грошові кошти в сумі 400 гривень та мобільний телефон «Меizu МЗ Note».
У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне, повторне викрадення чужого майна, із у вказаним мобільним телефоном «Меizu МЗ Note» вартістю 3500 гривень та грошовими коштами в сумі 400 гривень, належними ОСОБА_5 покинув приміщення будинку та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3900 гривень.
Крім того, 05.05.2018 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні будинку №10 по вул. Садова в м. Бровари, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів та мобільного телефону «Меizu МЗ Note» належних ОСОБА_5 звернув увагу на ключі від автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_8 , після чого в нього виник злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з цією метою він взяв ключі від вищевказаного автомобіля, які знаходились на зв`язці ключів на пральній машині біля виходу з будинку.
У той же час, а саме о 01 год. 00 хв. 05.05.2018 року, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи настання негативних наслідків, перебуваючи біля автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran», чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 22 по
вул. Є. Сверстюка м. Бровари, всупереч волі власника, за допомогою ключа, який він взяв в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , відкрив дверцята вищевказаного автомобіля та сів за водійське сидіння, завів двигун, після чого на вказаному автомобілі покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим, повторно незаконно заволодів, автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran», чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185,
ч. 2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в скоєному розкаявся, визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно 05.05.2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин перебуваючи у будинку № 10 по вул. Садова у м. Бровари здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Меizu МЗ Note» та 400 гривень, що належали ОСОБА_5 . Крім того під час вказаної крадіжки звернув увагу на ключі від автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran», та з метою незаконного заволодіння вказаним автомобілем у
ОСОБА_4 забрав ключі твід транспортного засобу. Одразу вийшов із будинку, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran», який знаходився біля будинку № 22 по вул. Є. Сверстюка у м. Бровари, використовуючи забрані ним ключі від автомобіля, без згоди ОСОБА_4 , відкрив двері автомобіля, завів двигун, та поїхав по своїх потребах. Викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, а викрадений мобільний телефон та автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran», добровільно видав працівникам поліції щоб повернути потерпілим. Викрадені кошти також відшкодував потерпілому добровільно.
На теперішній час жалкує про скоєне, свої дії оцінює критично, просив вибачення у потерпілих та просив не карати його суворо, оскільки свою вину визнав повністю і щиросердечно розкаявся та добровільно відшкодовано шкоду. Також ОСОБА_6 просив при призначенні йому покарання врахувати і стан його здоров`я, оскільки він хворіє на дисемінований туберкульоз обох легень четвертої категорії з наявністю мокротиння та кислотостійких бактерій. Хворі за таким діагнозом потребують лікування понад 12 місяців, тому просив надати шанс пройти необхідний курс лікування та шанс на виправлення запевняючи, що подібного більше у його житті не буде.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності їхньої позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах, внаслідок яких потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 завдано майнову шкоду.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив два злочини, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно і такі його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, тому він повинен нести відповідальність за вказаними статтями.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкцій ч. 2 ст. 185,

ч. 2 ст. 289 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд, відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів тому, що під час досудового слідства та суду він вільно дав вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочинів, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, а також добровільне відшкодування шкоди та повернення майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені ним злочини відносяться до категорії середньої тяжкості та до категорії тяжких злочинів, правову позицію прокурора про необхідність призначення реального відбуття покарання обвинуваченому, наявність обставин пом`якшуючих покарання та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений до покарання у виді позбавлення волі за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Як особа, обвинувачений не втратив ступеню суспільної небезпечності, злочини вчинив, після вчинення корисливого злочину, належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливі лише, при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також те, що ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, добровільно шкоду відшкодовано, просив вибачення у потерпілих, думку потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначили, що на теперішній час вони з обвинуваченим примирились і просили справу провадженням закрити, його стан здоров`я, що він має хворобу за діагнозом: МРТБ НЛ обох легень (дисемінований) Дестр+МТБ+М+К+Резист+(Н R Z E S) ІІ (Ofl Et Cs) Гіст0, категорії 4 (МРТБ2016) ког 3(2017) В20, 4кл. стадія HCV, HBV.(а. с. 52) - тобто дисемінований туберкульоз обох легень з наявністю вогнищ дисемінації гематогенного, лімфогенного або змішаного ґенезу різної давнини і з різноманітним співвідношенням ексудативного і продуктивного запалення з наявністю мокротиння та кислотостійких бактерій (КСБ), яка потребує тривалого терміну лікування понад 12 місяців, тому суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання ближче до середньої межі санкції інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Також, призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України, суд враховує вище наведені обставини, дані про особу обвинуваченого, що він страждає на тяжку хворобу, свою винуватість в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, а також те, що завдана шкода потерпілим відшкодована, просив вибачення у потерпілих, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вказані обставини є виключними та значно знижують ступіть тяжкості вчиненого, і дають суду підстави, призначити покарання, за цією статтею нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті, тобто для застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, більш м`яке, ніж передбачене законом у виді позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді позбавлення волі, з конфіскацією майна.

20 березня 2019 року вироком Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 75 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями від 06.11.2009 року) «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосовано таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочинів та його поведінку в суді, що значних наслідків від скоєних злочинів не наступило, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не подавались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні передбачені ст. 118 КПК України відсутні.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 застосованого 05.05.2018 року під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою та продовженого в ході судового провадження слід залишити без змін, оскільки підстав для зміни запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час не вбачає. З урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченого, суд на підставі ст. 171 КПК України вважає необхідним продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_6 з часу його затримання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 3 (три) роки
6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити засудженому ОСОБА_6 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його затримання, а саме: з 05 травня 2018 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речові докази: мобільний телефон марки «Меizu МЗ Note» вважати повернутим власнику ОСОБА_5 , а автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Cross Touran» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вважати повернутим власнику ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили дозволити їм ними користуватись та розпоряджатись.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 20.03.2019 року, якимОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України і призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та покладенням певних обов`язків виконувати самостійно.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1