Провадження № 1-кс/537/368/2019
Справа № 537/667/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, у встановленому законом порядку погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури, відповідно до вимог якого просить накласти арешт на речовий доказ, а саме: п`ять чавунних частин, які в сукупності являють собою двоконфорочну чавунну (пічну) плиту, які було вилучено 15.02.2019 року у громадянина ОСОБА_4 .
На обґрунтування визначених вище вимог клопотання, його ініціатором зазначено про те, що у провадженні відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000237 від 07.02.2019 року, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст.185 КК України. В період часу з 03.02.2019 року 14:00 год. по 06.02.2019 рік, за адресою: м. Кременчук, пров. Новохатька, 43, невідома особа, шляхом проникнення до житла здійснила крадіжку пічної плити. 15.02.2019 року біля будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав працівникам поліції п`ять чавунних частин, які в сукупності являють собою двоконфорочну чавунну (пічну) плиту, котрі йому продав малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_5 . Так, в ході проведення досудового розслідування постала необхідність у проведенні відповідних судових експертиз по вказаним речам, проведення огляду та виконання інших слідчих дій, для встановлення об`єктивної істини у справі, шляхом дослідження речей, які були вилучені у гр. ОСОБА_4 . Крім того, є підстави вважати, що вилучені п`ять чавунних частин, які в сукупності являють собою двоконфорочну чавунну (пічну) плиту, є предметом злочину, в зв`язку з чим слідчий звернулась з даним клопотанням до слідчого судді.
Слідчий в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, подала письмову заяву, в якій просить справу слухати без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі, з мотивів, наведених у ньому.
ОСОБА_6 , яка є власником майна, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, при цьому надала заяву згідно якої просить клопотання розглядати без її участі.
За викладених підстав, згідно з нормами ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглядається за їх відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, приходить до наступних висновків.
Встановлено, що 07.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділенням ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області внесено за № 0000237, відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
З витягу вбачається, що в період часу з 03.02.2019 року по 06.02.2019 рік, за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа, шляхом проникнення до житла здійснила крадіжку пічної плити.
На час розгляду клопотання повідомлення про підозру за описаним вище фактом жодній фізичній особі не вручено.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.02.2019 року біля будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції п`ять чавунних частин, які в сукупності являють собою двоконфорочну чавунну (пічну) плиту.
Постановою про визнання речовим доказом від 15.02.2019 року в кримінальному провадженні № 0000237 від 07.02.2019 року, п`ять чавунних частин, які в сукупності являють собою двоконфорочну чавунну (пічну) плиту визнано речовим доказом та зберігається в приміщенні ВП № 1 КВП.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2, ч. 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини розслідуємого кримінального провадження, а також те, що слідчим з посиланням на наявні матеріали кримінального провадження належним чином доведено, що вказане в прохальній частині клопотання майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місяця події, може бути доказами у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 167, 168, 170-173, 175, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на речовий доказ, а саме: п`ять чавунних частин, які в сукупності являють собою двоконфорочну чавунну (пічну) плиту, які було вилучено 15.02.2019 року у громадянина ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Копію даної ухвали направити слідчому СВ ВП № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, прокурору Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1