Справа № 734/2305/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/69/18
Категорія - В порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Остер Козелецького району Чернігівської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше судимому,

продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів, але не більше строку досудового розслідування, тобто до 15 години 25 хвилин 08 грудня 2018 року включно.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні злочинів, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершене з об`єктивних причин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову про відмову у продовженні ОСОБА_9 строку тримання під вартою, обравши більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, мотивуючи тим, що ні слідчим, ні прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обравши найсуворіший запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_9 , слідчий суддя не обґрунтував яким чином підтверджується наявність ризиків, перелічених у ст. 177 КПК України, саме в рамках даного кримінального провадження, в цій частині рішення суду взагалі є невмотивованим. Судом взагалі не вказано, чому до ОСОБА_9 неможливо застосувати інший менш суворий запобіжний захід.

На думку захисту, на даний час ризики, передбачені кримінально-процесуальним законом, взагалі відсутні. Так, ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, родину, на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, має постійне місце проживання, цивільну дружину та утримує двох її дітей від попередніх відносин, за місцем проживання характеризується позитивно, працьовитий, товариський, в побуті доброзичливий, чуйний, займається переробкою горіхів, підтримує добрі стосунки у родині та з сусідами.

Звертає увагу, що подальше перебування ОСОБА_9 під вартою може вкрай негативно позначитись на його здоров`ї, оскільки у зв`язку з перенесеним інсультом він потребує лікування крапельницями, що ускладнюється через його перебування в умовах слідчого ізолятору.

Знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей чи документів підозрюваний не має можливості, оскільки усі докази приєднані до матеріалів кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у межах даного провадження, не має жодної потреби. Більш того, з матеріалами справи до кінця сторона захисту не ознайомлена, а тому не знає всіх свідків,через що не може здійснювати на них жодного тиску, в чому не має необхідності.

Звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини в тій частині, що сама по собі тяжкість вчинених злочинів, без наявності інших ризиків не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Просить врахувати практику ЄСПЛ, яка вказує на те, що неможливе автоматичне продовження строку тримання під вартою, прокурор та слідчий повинні кожного разу обґрунтувати належним чином, що ризики передбачені КПК дійсно існують на момент подання клопотання.

Вважає, що на сьогодні, запобіжним заходом, який можна застосувати до ОСОБА_9 , є домашній арешт, пов`язаний із забороною обвинуваченому залишати житло з 22 години вечора до 07 години ранку.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила про її задоволення та обрання ОСОБА_9 більш м`якої міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурора та слідчого, які заперечили проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_9 підозрюється у відкритому викраденні майна (грабежі) потерпілої ОСОБА_10 , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, у нападі з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднананому з проникненням у житло, а також у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При продовженні ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчим суддею були враховані не тільки тяжкість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, а у зв`язку з цим і ризик переховування від слідства та суду, а й ризик впливу на потерпілих та свідків, які є люди похилого віку, одинокі та не зможуть протистояти тиску на них, ризик продовжити злочинну діяльність, оскільки в іншій області щодо ОСОБА_9 наявне також кримінальне провадження.

Доводячи потребу підозрюваного в лікуванні, захисник не надав медичних документів, які свідчать про неможливість перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою через стан здоров`я.

Матеріали справи вказують на те, що станом на 31.10.2018 року закінчити досудове розслідування неможливо, оскільки необхідно відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту та потерпілим, надати матеріали на ознайомлення, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Постановою керівника Ніжинської місцевої прокуратури від 29 жовтня 2018 року було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 08 грудня 2018 року.

З урахуванням характеру підозри, згідно якої ОСОБА_9 застосовував фізичне насильство до потерпілих, які за віком старші від його батьків і не можуть протистояти навіть психологічному впливу, наявність співучасника злочину, особа якого досудовим слідством не встановлена, репутації підозрюваного, щодо якого наявні кримінальні провадження за межами Чернігівської області, ризики продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків, ухилятися від досудового слідства та суду, не зменшилися, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та продовжив строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 187 КК України, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15