Справа № 602/694/17
Провадження № 1-кп/602/12/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2019 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000198 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, тимчасово не працюючої, інваліда ІІІ групи, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :

Приблизно 31 липня 2017 року ОСОБА_4 , яка знімала кімнату у ОСОБА_6 , добровільно отримала від нього його зарплатну карту «Альфа-Банку» та неодноразово нею розраховувалась на його прохання, купуючи алкогольні напої, які вони разом розпивали. 01 серпня 2017 року у ОСОБА_4 , яка знаходилась у житловому будинку ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що на даній зарплатній карті є грошові кошти та те, що вона належить ОСОБА_6 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 01 серпня 2017 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 прибула у магазин «Техномаркет», що в м. Ланівці, вул. Грушевського, 2 та придбала там мобільний телефон марки «LENOVO», який коштував 2222 грн., сім-карту до нього, яка коштувала 25 грн. та поповнення рахунку на 53 грн., розрахувавшись при цьому зарплатною картою, яка належить ОСОБА_6 ..
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
04 січня 2019 року в приміщенні Лановецького районного суду Тернопільської області між потерпілим ОСОБА_6 , за участі його представника адвоката ОСОБА_7 , та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні.
Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 , а саме за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Крім того, сторони погоджуються, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, становить 4000 гривень, з врахуванням моральної шкоди, заподіяної злочином, та обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язується відшкодувати вказану шкоду в сумі 4000 гривень протягом 6 місяців після затвердження судом угоди.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнала повністю, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 04.01.2019 року і призначити узгоджену міру покарання.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Крім того, суд з`ясував, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.
Прокурор, захисник та представник потерпілого в судовому засіданні вважають, що при укладення угоди про примирення дотримані вимоги КПК України та КК України, просять її затвердити.
Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України та КК України.
За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за якою належить призначити їй узгоджену сторонами угоди про примирення від 04.01.2019 року міру покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-476 КПК України, суд, -
засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 04 січня 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000198 від 07 серпня 2017 року.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон торгової марки «LENOVO», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , повернути останньому, як законному володільцю.
Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1