У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2018 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква кримінальне провадження № 0003821, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.09.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Березянка, Таращанського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0003821, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2018 року, відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується в наступному, так 23.09.2018 року приблизно о 19 години 50 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони с. Фурси Білоцерківського району Київської області в напрямку м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п.1.2 Правил дорожнього руху України, де вказано, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п.1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.11.2 Правил дорожнього руху України, де вказано, що нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини; п.12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявив неуважність та безпечність, не рухався ближче до правого краю проїзної частини, невірно оцінив дорожню обстановку, змінивши напрямку руху ліворуч, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та виїхав на смугу зустрічного для нього руху, де допустив зіткнення із зустрічним мопедом «Сузукі» без державного номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по своїй смузі та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій мопеда «Сузукі» без державного номерного знаку ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів обох великогомілкових кісток, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Вищевказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками вчинення порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву, яку підтримав у судовому засіданні, згідно якої відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мотивуючи тим, що повністю примирився із обвинуваченим ОСОБА_3 і не має до нього жодних претензій.

Потерпілий наполягав, що його відмова від обвинувачення є добровільною і не пов`язана з тиском на нього з боку будь-яких осіб.

Вислухавши клопотання потерпілого, з`ясувавши думку, прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених потерпілим, а також враховуючи позиції обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання потерпілого з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

Згідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, дане провадження у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_3 розпочато слідчим за заявою потерпілого ОСОБА_5 .

Згідно до абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України якщо під час судового провадження виявляються обставини, передбачені п. 7 ч. 1 цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, згідно з вимогами ст.12 КК України, відноситься до правопорушень необережних злочинів середньої тяжкості.

Раніше ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався.

З потерпілим ОСОБА_5 обвинувачений досяг примирення, в результаті чого потерпілий просив в судовому засіданні звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України та підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 284-288 КПК України, судом встановлено: 1) наявність матеріально-правових підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням потерпілого з обвинуваченням, який вчинив вперше необережний злочин середньої тяжкості, та відшкодував завдані ним збитки та наявності його згоди на таке звільнення від кримінальної відповідальності; та 2) процесуально-правових підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом, а саме ст. 46 КК України умови виконано та їх правдивість ні в кого з учасників процесу не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи наведені норми закону, клопотання потерпілого ОСОБА_5 про відмову від обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , має бути задоволено, оскільки ґрунтується на вимогах закону, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 477, п. 7 ч. 1 та ч. 7 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене та те, що потерпілий відмовилась від обвинувачення, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити в зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Речові докази по справі та судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 284, 370, 372, п. 2 ч. 1ст. 477 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0003821 від 24.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_1