КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11кп/824/376/2019 Категорія: ч. 3 ст. 368 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_3

Суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6

за участю прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт ОСОБА_8 , засудженому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 року за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки з конфіскацією частини належного йому на праві приватної власності майна та без спеціальної конфіскації.

Рішення суду обґрунтоване тим, що згідно положень п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, кримінальним законом не передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким особам, які засуджені за корупційний тяжкий злочин. Враховуючи, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення корупційного тяжкого злочину, до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким засудженому ОСОБА_8 призначити нове покарання, а саме замінити невідбуту частину покарання на більш м`яке - виправні роботи, з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави у розмірі двадцяти відсотків.

Вважає, що ухвала суду є такою, що порушує його конституційні права, судом неправильно застосовано закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

В обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_8 зазначає, що якщо виходити з положень п.2, 3 ч.4 ст.82 КК України, в них відсутня пряма заборона органам правосуддя замінювати не відбуту частину покарання більш м`яким засудженим за вчинені тяжкі або особливо тяжкі корупційні злочини. А тому, судом першої інстанції винесено рішення, яке підлягає скасуванню у зв`язку із незастосуванням закону, який мав бути застосований.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 за час відбування покарання повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сумлінно працює, це є практичною гарантією щодо зміни його поведінки, можливо стверджувати, що покарання досягло своєї мети.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе позитивно, стягнень не має. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, виконує законні вимоги адміністрації Київського слідчого ізолятора, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, на заходи виховного та профілактичного впливу реагує вірно, відповідно до 23 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень та отримає передачі.

Засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

ОСОБА_8 щиро розкаявся внутрішнього розпорядку установи виконання покарань не має, в стосунках з кримінальним оточенням помічений не був, добросовісно та чесно працює в господарській обслузі.

ОСОБА_8 має дружину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою перебуває у шлюбі з 27.10.2016 року та яка від попереднього шлюбу має сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_8 від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , всім дітям ОСОБА_8 завжди приділяв увагу і був, фактично, як рідний батько.

Отже, всі турботи про родину покладені виключно на жіночі плечі ОСОБА_14 - це і передавання передач чоловіку, відвідування його, боротьба за його свободу, а також і догляд за батьками пенсійного віку - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . та трьома дітьми.

До того ж, оскільки батько засудженого ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 69 років, то з батьків у засудженого залишилась лише мати - ОСОБА_18 , якій Указом Президента України від 11.05.2013 №252/2013 присвоєно почесне звання «Мати-героїня», насьогодні матері вкрай важлива присутність її сина вдома та його підтримка.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Отже, кримінальним законом не передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким особам, які засуджені за корупційний тяжкий злочин.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 року за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки з конфіскацією частини належного йому на праві приватної власності майна та без спеціальної конфіскації.

ОСОБА_8 засуджений та відбув частину покарання за вчинення корупційного тяжкого злочину, а тому до нього не може бути застосовано положення п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, які підлягають застосуванню щодо корупційних злочинів тільки при відбутті частини покарання за вчинення корупційного злочину середньої тяжкості.

А тому, рішення суду про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про необхідність скасування ухвали суду та постановлення нового судового рішення є безпідставними, оскільки не відповідають вимогам закону.

Так, безпідставними та такими, що суперечать нормам закону, є посилання ОСОБА_8 на те, що в п. п. 2, 3 ч. 4 ст. 82 КК України відсутня пряма заборона органам правосуддя замінювати не відбуту частину покарання більш м`яким засудженим за вчинені тяжкі або особливо тяжкі корупційні злочини, а також на наукові статті, так як ст. 82 КПК України чітко визначені конкретні умови та підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які розширеному тлумаченню не підлягають, а згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не є достатніми підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, ухвала суду першої інстанції є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення копії судового рішення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5