Ухвала
Іменем України

03 грудня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-8117 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04 квітня 2018 року та вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 06 липня 2018 року,
встановив:
Захисник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд постановлених щодо ОСОБА_5 зазначених судових рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року касаційну скаргу захисника залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
У межах цього строку захисник повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК України у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК України цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, захисник у повторній скарзі не наводить в аспекті статті 412 КПК України обґрунтування незаконності вироків судів першої і апеляційної інстанції та необхідності їх скасування і закриття кримінального провадження на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438, ст. 440 вказаного Кодексу.
При цьому захисник ОСОБА_4 повторно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції згідно ст. 433 КПКУкраїни переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, у наданий строк захисник недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04 квітня 2018 року та вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 06 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3