ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1192/19 Справа № 206/741/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши 22 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000513 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 на ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року, якою обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296 КК України, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий,

повернуто прокурору для усунення недоліків,

В апеляції:

- прокурор, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішення фактичним обставинам чинного кримінального процесуального законодавства України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки місцевого суду, стосовно того, що в матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення потерпілої з матеріалами досудового розслідування не відповідає дійсності. Та потерпіла позбавлена свого права щодо участі у слідчих та інших процесуальних діях, а саме у проведенні слідчого експерименту за її участі.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , повернув прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, зазначивши, що потерпіла ОСОБА_11 була позбавлена свого права відповідно до ст. 56 КПК України на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування вказаного кримінального провадження, до яких органом досудового слідства було надано доступ, а також була позбавлена права щодо участі у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, а саме проведення слідчого експерименту за її участю.

Крім того, як вбачається з обвинувального акта дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально заготовленого та пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, однак вказана кваліфікація не відповідає вимогам ч. 4 ст. 296 КК України.

Вислухавши думку прокурора, який не підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.

Стаття 291 КПК України, дійсно визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору не тільки з підстав порушень вимог, передбачених ст. 291 КПК України, а й інших норм цього Кодексу, якщо ці недоліки є такими, що унеможливлюють призначення справи до розгляду .

У відповідності з вимогами ч. 10 ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України, сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. Проте, у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що потерпіла ОСОБА_11 була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування, до яких наданий доступ.

Частина 1 ст. 290 КПК України імперативно вказує на те, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, то відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно зі ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: - бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; - знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому - ст. 171 цього Кодексу, в тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;

- брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; - отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування. З вищевикладеного вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 була позбавлена свого права відповідно до ст. 56 КПК України на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування вказаного кримінального провадження, до яких органом досудового слідства було надано доступ, а також була позбавлена права щодо участі у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, а саме проведення слідчого експерименту за її участю.Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Таким чином, вказані вище недоліки органу досудового слідства, порушують право потерпілої, передбачене ч. 1 та ч. 4 ст. 21 КПК України, з диспозиції якої вбачається, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону та здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Доводи прокурора, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, який було надіслано до суду міститься інформація, яка підвтерджує факт повідомлення потерпілої про завершення досудового розслідування та факт надання доступу до матеріалів, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що з обвинувального акта дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально заготовленого та пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, однак вказана кваліфікація не відповідає вимогам ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.

Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а наявність обставин, які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти судове рішення.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року, про повернення обвинувального акту прокурору, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4