П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 р.
м. Київ

Справа № 236/1253/17

Провадження № 51-6030 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 січня 2018 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт Ханимій Пуровського району
Тюменської області Російської Федерації, який
мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 січня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено новий, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

За вироками судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 19 лютого 2017 року приблизно о 03.15, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у смт Дробишеве Лиманського району Донецької області, не помітив на лівому узбіччі проїзної частини дороги ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ), яка сиділа на узбіччі, зачепив потерпілу лівою частиною кузова автомобіля за окремі частини її одягу та продовжив рух з волочінням тіла потерпілої за автомобілем на відстань 1 300 м. В результаті пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_7 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що:
- протокол огляду транспортного засобу є недопустимим доказом, оскільки складений до внесення відомостей про злочин до ЄРДР;
- у матеріалах провадження відсутній протокол допиту потерпілої;
- суд урахував показання свідків, які не були безпосередніми очевидцями події;
- суд не дослідив речові докази та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткових експертиз;
- суд апеляційної інстанції належним чином доводи його апеляційної скарги не перевірив і не спростував, натомість призначив надмірно суворе покарання.

Від прокурора надійшли заперечення, в яких він просить касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити без зміни ухвалені щодо ОСОБА_7 судові рішення.

Мотиви Суду

Частиною 2 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та необхідність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, що призвело до отримання потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, підтверджується даними, що містяться у протоколах огляду місця події, предметів одягу та речей, слідчого експерименту, висновках експерта, а також показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
На думку колегії суддів,висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів, зокрема, протоколу огляду транспортного засобу, на що вказував захисник, за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85 - 87, 89, 94, 95, КПК України.
Також суд першої інстанції належним чином провів судовий розгляд і забезпечив сторонам рівні можливості для представлення своїх доказів.
Крім того, суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду підтвердив правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та висновки суду першої інстанції про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на певний строк, суд апеляційної інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також дані про його особу, тобто суд дотримався вимог статей 65-67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 січня 2018 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3