Справа № 629/6945/18
Номер провадження 1-кп/629/229/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002070 на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Домаха, м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 21 листопада 2018 року зранку перебував у ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 , де останній попрохав його купити цигарок та дав йому банківську картку «ПриватБанк», яка належить його батькові ОСОБА_5 , повідомивши пін-код до неї.

Маючи доступ до чужих грошових коштів з використанням картки «ПриватБанк», яку він отримав від ОСОБА_5 у ОСОБА_3 виник умисел на їх таємне викрадення.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, з використанням картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 шляхом вільного доступу 21.11.2018 року, в період з 07-59 години до 21-46 години розрахувався за придбання товару у магазині «Посад» по вул. М.Грушевського, 5 у м. Лозова, Харківської області на суму 165 гривень 38 копійок та зняв таємно з банкоматів 3900 гривень, розташованих у будинку АДРЕСА_4 , які обернув на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4065 гривень 38 копійок.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

17 грудня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Так, за умовами досягнутої угоди сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести підозрюваний, а саме відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що щиро кається у скоєному ним злочині. Вказав, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 21 листопада 2018 року зранку перебував у ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 , де останній попрохав його купити цигарок та дав йому банківську картку «ПриватБанк», яка належить його батькові ОСОБА_5 , повідомивши пін-код до неї. Маючи доступ до чужих грошових коштів з використанням картки «ПриватБанк», яку він отримав від ОСОБА_5 у нього виник умисел на їх таємне викрадення. Реалізуючи свій злочинний намір він шляхом використання картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 21.11.2018 року, в період з 07-59 години до 21-46 години розрахувався за придбання товару у магазині «Посад» по вул. М.Грушевського, 5 у м. Лозова, Харківської області на суму 165 гривень 38 копійок та зняв таємно з банкоматів 3900 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4065 гривень 38 копійок. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що претензій до обвинуваченого будь-якого характеру не має, збитки відшкодовані, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Також просив затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, погодився із мірою покарання, обвинуваченого та потерпілого, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілого, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 17 грудня 2018 року, укладеної між потерпілим та обвинуваченим по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному та відшкодування матеріальних збитків потерпілому.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_3 , узгоджене сторонами угоди про примирення від 17 грудня 2018 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , укладену 17 грудня 2018 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі:

- виписку по картковому рахунку та оптичний диск, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1