ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/321/19 Справа № 191/4048/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі

відео конференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року про умовно дострокове звільнення щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засудженого 3 рази, у цій справі засудженого 31.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.2, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.03.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 03.03.2015 року по 27.05.2015 року. Початок строку 03.02.2015 року, кінець строку 09.10.2020 року,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року клопотання засудженого ОСОБА_7 було задоволено та звільнено останнього умовно-достроково у вигляді позбавлення волі на невідбутий строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 7 (сім) днів від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.

Задовольняючи клопотання, суд виходив з того, що ОСОБА_7 , що на теперішній час засуджений працевлаштований до швейної ділянки, ставлення до праці добре, контролю не потребує. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 5 заохочень та 2 стягнення, які погашені. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення». Провину та суспільну небезпеку в скоєному визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочині. Підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст.81 КК України по відбуттю 2/3 строку покарання. Суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 року відносно засудженого ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 суд не врахував той факт, що останній не довів своє виправлення. Суд не врахував особу засудженого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, у період іспитового строку знову вчинив умисний злочин проти власності. Під час судового розгляду судом не надано оцінку матеріалам справи, оскільки засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання мав 2 стягнення та 5 заохочень і лише 2 після останнього стягнення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в СВК №, зарекомендував себе позитивно, станом на 02.11.2018 року відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, має 5 заохочень та 2 стягнення, які погашені, працевлаштований, до своїх обов`язків та поставлених завдань відноситься сумлінно, соціально корисні зв`язки задовільні, а тому на даний час засуджений довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.
Між тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме, що останній за весь час відбування покарання, строк якого почався 03.02.2015 року, має лише 5 заохочень, і лише 2 після останнього стягнення. Крім того, ОСОБА_7 має 2 стягнення, які хоч і погашені, однак повинні враховуватися при розгляді питання щодо умовно-дострокового звільнення, як дані, що характеризують особу засудженого.

Також комісією установи СВК № 94 30.09.2016 року засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, та 17.10.2017 року у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

При цьому строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 09.10.2020 року.
Колегія суддів зазначає, щопри вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку ОСОБА_7 сумлінною.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4