Провадження: № 1-кп/484/256/18
Справа: № 484/1791/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2018 року. м. Первомайськ.

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громаданина України, українець, освіта середня, не працює, не одружений, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий 29.11.2017 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, -

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Липицьке Подільского району Одеської області, українця, громаданина України, освіта середня, не працює, не одружений, проживає по АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

у відсутність потерпілої - ОСОБА_6 (заява),

ВСТАНОВИВ:

На початку грудня 2017 рок (точної дати під час досудового розслідування не встановлено), в обідній час доби ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 , та користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди його злочинним діям, ОСОБА_3 шляхом відчинення хвіртки проник в середину вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав один лист металу вагою 50 кг. вартістю 6 грн. за 1 кг., а всього на суму 300 грн., чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України , а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в середині грудня 2017 року, близько 07.00 год. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чудого майна, підійшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 проник до вказаного домоволодіння, де викрав один лист металу вагою 50 кг., вартістю 6 грн. за 1 кг., на загальну суму 300 грн. , а ОСОБА_4 в цей час пильнував за тим, що б не було сторонніх осіб та ніхто не зміг завадити їхньому зговору. При спробі зникнути з місця скоєння злочину, обвинувачені були помічені ОСОБА_6 , внаслідок чого, з причин, що не залежали від їх волі, не виконали усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.
Таким чином, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку лютого 2018 року, в денний час, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна , підійшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 , користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди, обвинувачений підійшов до ділянки паркану біля воріт вказаного домоволодінння, після чого застосовуючи фізичну силу демонтував металеву секцію паркану, вагою 40 кг., вартістю 7 грн. за 1 кг., а всього на суму 280 грн. Викрадену секцію паркану поніс вниз по вулиці та скрився з місця вчинення злочину. Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 280 грн.
Таким чином за вказаним епізодом обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачені свою вину у вчинені інкрімінуємих їм кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі, підтвердили зазначені в обвинувальному акті обставини та показали, що дійсно ними було вчинено злочини у відповідні час, дату, місці, спосіб та за відповідних обставин. У вчиненому щиро розкаюються.

Крім власного визнання вини, обвинувачені повністю погодилися зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують їх винуватість у вчинені злочинів згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочинів та вважає, що органами досудового розслідування :
- дії ОСОБА_3 за епізодом на початку грудня 2017 року вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненої повторно; - за епізодом в середині грудня 2017 року вірно кваліфіковано за ч.3 ст.15 , ч.2 ст.185 КК України, як незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.
- дії ОСОБА_4 за епізодом в середині грудня 2017 року кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, а саме він вчинив дії, що виразились у незакінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки останій виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено з причин, які не залежали від його волі; - за епізодом викрадення секції за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Потерпіла ОСОБА_6 направила до суду заяву, в якій вказала, що бажає судовий розгляд справи проводити у її відстуність, покарання обвинуваченим просила призначити у вигляді позбавлення волі.
Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Обираючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив новий корисливий злочин, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, офіційно не працевлаштований, малолітніх дітей та інвалідів на утримані не має, згідно висновку досудової доповіді Первомайського МРВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим є середній.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З огляду на викладене, врахувавши тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України злочинами середньоїхтяжкості, особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покараннґя та відстуність обтяжуючих обставин; беручи до уваги, що обвинувачений на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, оскільки вчинив новий злочин у період іспитового строку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статтей, за якими його обвинувачують у вигляді позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим; на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2017 року.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який в силу ст. 89 КК України є не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, офіційно не працевлаштований, малолітніх дітей та інвалідів на утримані немає, згідно висновку досудової доповіді Первомайського МРВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим є середній.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України обвинуваченого суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, врахувавши тяжкість злочинів, які відповдіно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням є необхідним і достатнім для досягнення цілей кримінального покарання та таким, що відповідає засадам справедливості.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати у вигляді тримання під вартою.
Обвинуваченом ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Судові витрати та цивільний позов по справі відсутні.
Речові докази по справі відстуні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) року.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2017 року остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши останнього під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: