ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/473/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки на даний час не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували раніше.
Захисник ОСОБА_4 , думку якої підтримав обвинувачений, щодо продовження запобіжного заходу заперечувала, вважаючи, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на наявність міцних соціальних звязків в обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 10.05.2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в ході судового слідства, останній раз до 28 січня 2018 року включно.

У справі «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є непоправні наслідки вчиненого - смерть потерпілого, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі, в тому числі строком до 10 років.

При цьому, суд не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь обвинуваченого та враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності ризиків, вказаних прокурором, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо), однак у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків на думку суду немає, ризики, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не зменшилися та є триваючими, а доказів, які б вказували протилежне, суду надано не було, тому суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Разом з тим, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд не визначає розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки злочин останнім вчинено із застосуванням насильства, що як наслідок спричинило смерть потерпілого.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25 березня 2018 р., включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя