АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1311/18 Справа № 191/542/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за його апеляційної скаргою на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року у задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_7 , що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин. До Синельниківської ВК-94 прибув 23 серпня 2017 року, характеризується посередньо, на даний час не працевлаштований, за час відбування покарання має лише одне заохочення, яке надавалося з метою стимулювання правослухняної поведінки, стягнень не має, не намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час виправлення не довів, а тому вважав, що клопотання про умовно-дострокове звільнення є передчасним.
В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу суду та вказує на те, що з моменту прибуття до виправної колонії паротягом подальшого відбування покарання порушень та стягнень не має, а за свою поведінку та ставлення до вимог адміністрації він має заохочення.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Таким чином, в силу зазначених вище вимог закону України про кримінальну відповідальність, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2016 року по 02 серпня 2017 року.

Разом з цим, згідно відомостей, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_7 за час перебування у Синельниківській ВК-94, до якої прибув 23 серпня 2017 року, характеризується посередньо, не працевлаштований, за час відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має. При цьому, ОСОБА_7 дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи, однак безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Надаючи оцінку вказаним даним, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що такі обставини не можуть свідчити про сумлінну поведінку засудженого та доведення свого виправлення ставленням до праці, є обґрунтованими.

На переконання колегії суддів, наявність зазначених обставин не дає підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Разом з тим, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України вважається тяжким, тому наявність одного заохочення та відсутність стягнень, за тієї умови, що засуджений не працевлаштований та характеризується посередньо, не є доказом того, що засуджений довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його зміни або скасування з викладених в апеляційних скаргах мотивів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: