Справа № 473/694/17
Провадження №1-кп/472/25/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів

судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002371 від 15.12.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісове Братського району Миколаївської області, громадянина України, освіта 5 класів, не одруженого, який має зареєстроване місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимого:
- 12.07.1999 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118 КК України (в редакції 1960 року) із застосуванням ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 8 (восьми) років позбавлення волі, 19.03.2007 року був звільнений умовно-достроково на 3 місяці 20 днів;
- 24.02.2016 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч.1 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 14 грудня 2016 року приблизно о 16 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_9 перебував в с. Бузьке дачного кооперативу "Майський", що знаходиться за адресою: вул. Щорса, 1, Вознесенського району Миколаївської області за місцем проживання ОСОБА_11 . Маючи умисел, направлений на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 проник до житлового будинку потерпілої через незачинені вхідні двері. Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 почав всередині житлового будинку шукати гроші та цінності. В цей момент до будинку зайшла ОСОБА_11 та побачила ОСОБА_9 , який почав погрожувати фізичним насильством, вимагаючи віддати йому грошові кошти та цінні речі. Не отримавши від потерпілої грошові кошти та цінності, обвинувачений ОСОБА_9 дерев`яними полінами, які знаходилися в купі серед інших дровин на підлозі у веранді житлового будинку потерпілої ОСОБА_11 , наніс ними декілька ударів по голові, обличчю та тулубу потерпілої ОСОБА_11 , внаслідок чого умисно заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тяжкої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепа, обширної субдуральної гематоми, забою речовини головного мозку в правій та лівій лобній долі, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11
14 грудня 2016 року приблизно о 16 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в с. Бузьке дачного кооперативу "Майський", що знаходиться за адресою: вул. Щорса, 1, Вознесенського району Миколаївської області за місцем мешкання ОСОБА_11 , під час розбійного нападу умисно наніс потерпілій ОСОБА_11 декілька ударів дерев`яними полінами, які знаходилися на підлозі у веранді житлового будинку потерпілої, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тяжкої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепа, обширної субдуральної гематоми, забою речовини головного мозку в правій та лівій лобній долі, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11
14 грудня 2016 року біля 16.00 год. ОСОБА_9 перебував всередині житлового будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження. В цей момент до потерпілої ОСОБА_11 прийшла в гості ОСОБА_12 . Коли двері відчинилися, то вона побачила обвинуваченого ОСОБА_9 , який схопив її за комір куртки та втягнув до веранди житлового будинку, де вона побачила, що на підлозі лежала ОСОБА_11 зі слідами крові в ділянці голови. ОСОБА_12 почала просити ОСОБА_9 припинити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 , на що ОСОБА_9 відреагував агресивно, схопив обома руками її за шию та один раз вдарив рукою в область обличчя, спричинивши ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої губи справа та крововилив на передній поверхні шиї.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України - в заподіянні потерпілій ОСОБА_12 умисного легкого тілесного ушкодження, та за ч. 2 ст. 121 КК України у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_11 , що спричинило смерть потерпілої; та не визнав себе винуватим за ч. 4 ст. 187 КК України і просив зі своїм захисником виправдати його за цією статтею в зв`язку з недоведеністю ознак відповідного складу правопорушення. При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 показав суду, що наприкінці серпня на початку вересня 2016 року він на прохання ОСОБА_13 приїхав в с.Бузьке Вознесенського району Миколаївської області та став проживати на дачі, охороняючи її та працюючи на дачі. Приблизно за 2,5 місяці до 14 грудня 2016 року він познайомився з ОСОБА_11 та на її прохання став допомагати по домашньому господарству, рубав та пиляв дрова, копав город. За виконання робіт ОСОБА_11 його годувала. А також за увесь період його роботи дала йому 20 грн. Проте він вважав, що за виконану ним роботу за 2,5 місяці вона заборгувала йому 500 грн., які повинна була йому віддати. На його прохання заплатити йому гроші за виконану роботу, ОСОБА_11 говорила, що заплатить йому пізніше, оскільки в неї не було грошей, так як з її слів вона платила за газ та за воду, витрачала кошти га ліки. 14 грудня 2016 року приблизно о 13.00 год. він прийшов до помешкання ОСОБА_11 та приніс їй каструлю, в якій вона давала йому їжу. На її прохання він ще трохи пиляв та заносив дрова. Потім пішов на дачу. В цей же день, приблизно о 16.00 год. він вирішив вдруге піти до ОСОБА_11 з метою допомогти їй по господарству. Зайшовши на подвір`я її домоволодіння, він постукав у вхідні двері, які йому відчинила ОСОБА_11 . Зайшовши всередину будинку, він нагадав ОСОБА_11 про борг та запитав її, коли вона віддасть борг. На його запитання, ОСОБА_11 відповіла, що заплатить йому, коли отримає пенсію. Він обурився через те, що ОСОБА_11 протягом тривалого часу обіцяла йому заплатити гроші, проте не віддавала. Під впливом сильної образи, оскільки йому потрібні були гроші, він взяв з підлоги дерев`яну чурку та наніс ОСОБА_11 три удари по голові, від чого та впала на підлогу. Через 2-5 хв. з моменту нанесення ним останнього удару ОСОБА_11 прийшла ОСОБА_12 . Вхідні двері він не зачиняв зсередини, однак притримував їх для того, щоб не зайшла ОСОБА_12 . Коли все ж таки ОСОБА_12 зайшла у веранду житлового будинку, то він викинув дерев`яне поліно у купу, де знаходилися інші поліна. Коли ОСОБА_12 побачила на підлозі ОСОБА_11 , то вона його запитала: "Навіщо ти це зробив?" На що він відповів їй, що ОСОБА_11 йому повинна була заплатити гроші, однак не віддала борг. Тоді він вдарив один раз долонею руки ОСОБА_12 в обличчя та схопив двома руками за курточку та шарпав її, чому це він робив, пояснити не може. У ОСОБА_12 він грошей не вимагав. Вона сама йому запропонувала 300 доларів передати. На що він погодився і вони пішли до ОСОБА_12 додому, де вона йому передала 300 доларів. Потім він їй сказав провести його до лісу та показати дорогу на зупинку. Перед цим він з ОСОБА_12 зайшли на дачу, де він проживав. Він переодягнувся, після чого ОСОБА_12 провела його та показала дорогу на зупинку, після чого він пішки прибув до м.Вознесенська, а звідти додому в с.Манне Вознесенського району Миколаївської області приїхав на таксі. Ввечері до нього додому приїхав ОСОБА_13 , якому він повідомив, що спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 через те, що вона йому не віддавала гроші, та повернув 200 доларів, які йому передала потерпіла ОСОБА_12 . У вчинених злочинах за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.121 КК України розкаюється, а вину за ч.4 ст.187 КК України не визнає, так як він не вчиняв розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_11 , умислу на заволодіння її майном у нього не було, до житла він не проникав, потрапив до житла через вхідні двері, які йому відчинила ОСОБА_11 , прийшов до помешкання потерпілої з метою допомогти їй по господарству. Тілесні ушкодження ОСОБА_14 наніс через те, що був сильно обурений її відмовою віддати йому гроші за його виконану у неї роботу.
Окрім визнання себе винуватим у вчиненні злочинів за ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України, та не дивлячись на невизнання себе винуватим у вчиненні злочину за ч.4 ст.187 КК України, винуватість ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах за ч.1 ст.125, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка суду показала, що 14 грудня 2016 року приблизно о 13.00 год. вона провідала ОСОБА_11 , яка повідомила їй, що була у місті та придбала ліки. Виходячи з подвір`я, вона помітила, що до домоволодіння ОСОБА_11 зайшов ОСОБА_15 з каструлькою в руках. Вона повідомила про прихід ОСОБА_9 . ОСОБА_11 , а сама пішла на зупинку зустрічати свого чоловіка. Повертаючись з чоловіком додому, приблизно о 13 год. 30 хв. вони проходили повз домоволодіння ОСОБА_11 , побачили її на подвір`ї, поговорили з нею 5 хв. та пішли додому, в цей час вона вже не бачила на території домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_9 . Приблизно о 16.00 год. вона вирішила відвідати ОСОБА_11 та дати їй пораду щодо курсу її лікування. Підійшовши до домоволодіння ОСОБА_11 , вона помітила, що ворота були не зачинені, а лише притулені, зазвичай на вечір ОСОБА_11 зачиняла ворота на засувку. Підійшовши до вхідних дверей, вона взялася за ручку дверей, і побачила, що ручка була зламана, проте двері були зачинені зсередини. Тоді вона постукала в двері, після чого почула за дверима шурхіт та сказала: "Давайте, відчиняйте". Коли відчинилися двері, то вона побачила у веранді біля дверей ОСОБА_16 , а також ОСОБА_11 , яка лежала на підлозі веранди і в неї на чолі була кров, також через хустку виступала кров і текла по обличчю. ОСОБА_9 схватив її за комір і затягнув всередину веранди. На її запитання про те, що трапилося, ОСОБА_11 відповіла, що ОСОБА_9 хотів гроші. Вона взялася піднімати ОСОБА_11 , проте не могла сама це зробити. Вона бачила, що ОСОБА_17 був дуже роздратований і сказав їй: "Ви не думайте тікати, я Вас не відпущу, тому що Ви свідок". Після цього, він почав її штовхати, кидати об стінку та бити. Схвативши з купи поліно, замахувався на неї та на ОСОБА_11 , проте вона стояла між ОСОБА_18 та ОСОБА_11 та не допускала нанесення ударів ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_9 вдарив її по обличчю та розбив губу, також хапав руками за шию. Вона просила його відпустити її. Проте він був дуже агресивним, казав, що не відпустить та заріже її. Потім він потягнув її на себе та дивився, де є ніж. Вона благала його відпустити її, говорила, що він їй як син. З метою спасти своє життя та життя ОСОБА_11 вона запропонувала ОСОБА_9 гроші в сумі 1000 грн. Проте він відмовився, тоді вона запропонувала йому 300 доларів, сказавши, що в нього буде купа грошей, на що ОСОБА_19 погодився отримати 300 доларів. Після цього вона вимила обличчя ОСОБА_11 від крові, одягла їй чистку хустку, перенесли її зі ОСОБА_9 в кімнату на ліжко та вона дала ОСОБА_11 пігулку. При цьому, вона помітила, що в кімнаті були розкидані речі і телевізор знаходився на підлозі, що її дуже здивувало, так як ОСОБА_11 дбайливо ставилася до телевізора. Після цього, вона зі ОСОБА_19 пішли до неї додому, де вона взяла 300 доларів та передала обвинуваченому ОСОБА_9 . Тоді ОСОБА_9 сказав їй провести його до лісу та показати дорогу на зупинку. Перед цим вони зайшли до нього на дачу, де він переодягнувся, після чого на вимогу ОСОБА_9 вона провела його до лісу, показала дорогу на зупинку та стала проситися в нього, щоб він її відпустив. Він сказав їй про те, що його тепер «пов`яжуть» та пішов в тому напрямку, куди вона йому показала. А вона повернулася до домоволодіння ОСОБА_11 , зачинила щільно двері та пішла додому до чоловіка, розбудила його та повідомила про обставини. Потім вона з чоловіком пішли до ОСОБА_11 та вона побачила, що та себе почувала дуже погано і вони викликали Швидку допомогу та повідомили про подію до поліції. Через одну годину після того, як ОСОБА_9 відпустив її, приїхав ОСОБА_20 та передав їй 200 доларів, які йому віддав ОСОБА_9 . Перебуваючи наступного дня в Вознесенській районній лікарні, куди була доставлена ОСОБА_11 , в розмові з нею ОСОБА_11 повідомила, що ніякого боргу вона не мала перед обвинуваченим ОСОБА_9 , вона за його роботу віддала йому 100 грн., чотири купюри по 20 грн., та 4 купюри по 5 гривень, та що ОСОБА_9 наніс їй дерев`яними полінами сім ударів в голову. Також ОСОБА_9 під час перебування його в житловому будинку ОСОБА_11 не говорив про те, що ОСОБА_11 повинна була йому заплатити гроші за його роботу. Про наявність грошового боргу вона вже дізналася в поліції.
Особисто їй ОСОБА_9 спричинив легкі тілесні ушкодження, нанісши їй удар в обличчя, внаслідок чого розбив їй нижню губу, та у неї був наявний крововилив на шиї, так як ОСОБА_9 хапав її руками за шию.
Показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що в грудні 2016 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_21 та повідомив про те, що ОСОБА_9 забрав 300 доларів у ОСОБА_12 і втік. В цей час він повертався додому з м.Одеса та заїхав до ОСОБА_9 , який проживав в с.Манне Вознесенського району. Той знаходився вдома, був в пригніченому стані. На його запитання, що він наробив, ОСОБА_9 не розповідав про подію, а лише сказав, що вона мені повинна була гроші. Потім ОСОБА_9 передав йому 200 доларів, які він в цей же день повернув потерпілій ОСОБА_12 . Також свідок ОСОБА_20 підтвердив, що ОСОБА_9 проживав на дачі його тещі в с.Бузьке дачного кооперативу «Майський» біля 2-х місяців до цієї події та доглядав за дачним будинком.
Відповідно до пояснень представника потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_8 , йому зі слів потерпілого ОСОБА_22 відомо про те, що потерпілий ОСОБА_23 приблизно 18.12.2016 року прибув із Російської Федерації, де він проживає, до своєї матері ОСОБА_11 , як тільки довідався про заподіяння їй тілесних ушкоджень. Під час спілкування зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , та повідомила своєму сину ОСОБА_22 про те, що 14.12.2016 року біля 16.00 год. вона зайшла до свого житлового будинку та побачила там ОСОБА_9 , який щось шукав в будинку. Побачивши ОСОБА_11 , він почав вимагати в неї гроші. Коли ОСОБА_11 відмовила йому дати гроші, то він спричинив їй тілесні ушкодження дерев`яною палицею.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.12.2016 року слідчим ОСОБА_24 в присутності двох понятих було оглянуто територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду встановлено, що вхід до будинку здійснюється через одностворчаті дерев`яні двері, які на момент огляду відчинені, з правого боку розміщено дерев`яні колоди. Під час огляду виявлено сліди буро-червоного кольору. На підлозі виявлено плями буро-червоного кольору. Під час огляду підлоги виявлено уламки скла з пляшки зі слідами малиново-червоного кольору. З лівого боку вхід веде до кімнати-вітальні, під час огляду приміщення речі знаходяться в хаотичному стані. Вилучено дерев`яні колоди з нашаруванням бурого кольору. (а.с 60 т.1).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2016 року потерпіла ОСОБА_12 вказала, що впізнає особу на фотознімку № 3, як чоловіка на ім`я ОСОБА_25 , який 14.12.2016 року в АДРЕСА_2 спричинив їй та ОСОБА_11 тілесні ушкодження - (а.с.62 т.1).
Фактичними даними висновку судово-медичної експертизи № 649 від 16.12.2016 року (експертиза розпочата 16.12.2016 року о 10 год.45 хв.), згідно з якими у потерпілої ОСОБА_12 виявлено: садно в ділянці нижньої губи справа та крововилив на передній поверхні шиї. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею за 1-3 доби до судово-медичного огляду. Згідно з наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5, тілесні ушкодження відносяться до легких;
- виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи об тверду чи м`яку поверхню з прискоренням або без такого - (а.с.54-55 т.1).
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №654 від 22.12.2016 року у ОСОБА_11 , 1941 року народження, на підставі даних судово-медичного дослідження медичної карти стаціонарного хворого Вознесенської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_11 виявлено перелом кісток основи та склепіння черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки, ранами на волосистій частині голови, крововиливом в м`які покрови голови з внутрішньої сторони в тім`яній та скроневій ділянці зліва, крововиливи в ділянці обличчя. Перелом зовнішньої лодижки в ділянці правого гомілково-стопового суглобу. Рана в ділянці 3-го пальця правої кисті. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею до госпіталізації в Вознесенську ЦРЛ, куди ОСОБА_11 поступила 14.12.2016 року о 18 годині. Згідно з наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.1.3.Б.В., перелом кісток основи та склепіння черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки, ранами на волосистій частині голови, крововиливом в м`які покрови голови з внутрішньої сторони в тім`яній та скроневій ділянці зліва, крововиливи в ділянці обличчя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Згідно з пунктом 2.2.1.А.В. перелом зовнішньої лодижки в ділянці правого гомілково-стопового суглобу відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя. Згідно з пунктом 2.3.3. рана в ділянці 3-го пальця правої кисті відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи на тверду чи м`яку поверхню з прискоренням або без такого та ударі, ударах об тверду поверхню. (а.с.57-59 т.1).
Згідно із протоколом огляду трупа від 14.01.2017 року з фототаблицею до нього було оглянуто труп ОСОБА_11 (1941 р.н.) в приміщенні моргу лікарні швидкої медичної допомоги в м.Миколаєві. Труп направлено на судово-медичну експертизу - (а.с.64-66 т.1).
За даними виписки з книги обліку та видачі трупів НОБ СМЕ Морг від 14.01.2017 року, причина смерті ОСОБА_11 - закрита черепно-мозкова травма - (а.с.92 т.1).
Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть №2112 від 16.01.2017 року дата смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; причина смерті «вогнищева травма головного мозку, закрита черепно-мозкова травма» -(а.с.67 т.1).
За даними листа Миколаївського обласного Бюро судово-медичної експертизи №127 від 23.01.2017 року на ім`я слідчого ОСОБА_24 - смерть ОСОБА_11 , 1941 року народження, настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді вогнищевої травми головного мозку. Остаточно причину смерті буде встановлено після отримання судово-медичним експертом результатів лабораторних досліджень - (а.с.69 т.1).
Фактичними даними висновку судово-медичної експертизи №242 від 30.03.2017 року (експертиза розпочата 16.01.2017 року о 13 год. 30 хв.), згідно з якими смерть ОСОБА_11 настала внаслідок тяжкої черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепа, обширної субдуральної гематоми, забою речовини головного мозку в правій та лівій лобній долі, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження.
При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння та основи черепа, субдуральної гематоми, забоїв речовини головного мозку. Клінічно: пошкодження у вигляді рани на волосистій частині голови, крововиливи в ділянці обличчя, перелому зовнішньої лодижки в ділянці правого гомілково-стопового суглобу, рани в ділянці 3-го пальця правої кисті. Всі вищевказані тілесні ушкодження є прижиттєвими та утворилися від дії тупих, твердих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено, що в строк, який вказаний в постанові про призначення судової медичної експертизи. За ступенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Дата та час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 год. 30 хв., що вказані в історії хвороби не суперечать судово-медичним даним - (а.с.89-91 т.1).
Даними постанови про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів від 17.01.2017 року, згідно з якими слідчим СВ Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_24 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0002371 як речові докази дві дерев`яні колоди, які передані потерпілому ОСОБА_22 під зберігальну розписку - (а.с.70 т.1).
Відповідно до розписки ОСОБА_22 від 17.01.2017 року він отримав від працівників поліції дві дерев`яні колоди та зобов`язується їх зберігати до вирішення питання по суті (а.с.71 т.1).
Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України повністю доведена. Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження; за ч. 2 ст. 121 КК України - як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого;
Суд вважає, що з обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України необхідно виключити таку кваліфікуючу ознаку як "спрямований на заволодіння майном", оскільки розбій такої кваліфікуючої ознаки не має, а дане визначення є описовою диспозицією при визначенні злочинного діяння «розбій» - як напад з метою заволодіння чужим майном. Тому дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.4 ст.187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, 14 грудня 2016 року приблизно о 16 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_9 вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_11 з метою заволодіння коштами або цінними речами, та проникнувши до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_11 , з метою заволодіння її майном, умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 ; та 14 грудня 2016 року приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , спричинив потерпілій ОСОБА_12 умисне легке тілесне ушкодження.
Суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не вчиняв розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_11 , оскільки в нього не було умислу на незаконне заволодіння майном потерпілої та умислу на незаконне потрапляння до житлового будинку ОСОБА_11 , спростовується дослідженими в судову засіданні доказами, показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка вказала суду, що 14.12.2016 року ОСОБА_11 їй сказала, що ОСОБА_9 хотів грошей. Наступного дня після цієї події вона спілкувалася в лікарні з ОСОБА_11 , яка їй повідомила, що ніякого грошового боргу вона перед ОСОБА_9 не мала. За роботу вона розрахувалася та дала Стрілці 100 грн. Також ОСОБА_12 повідомила про те, що ручка вхідних дверей була зламана, що її здивувало та насторожило, оскільки, коли вона приходила вдень о 13.00 год., то такого на бачила. Крім того, в кімнаті були розкидані речі та на підлозі знаходився кольоровий телевізор. Показання потерпілої ОСОБА_12 в частині того, що речі в будинку ОСОБА_11 були розкидані підтверджується даними протоколу огляду місця події від 16.12.2016 року, де під час огляду домоволодіння ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в кімнаті-вітальні речі знаходилися в хаотичному стані. На ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_17 проник до житла ОСОБА_11 з умислом заволодіти її майном вказує той факт, що 14.12.2016 року в житловому будинку ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_9 не говорив про наявність грошового боргу ОСОБА_11 перед ним, та коли ОСОБА_12 з метою зберегти собі життя та життя ОСОБА_11 запропонувала ОСОБА_9 300 доларів, то він погодився та взяв 300 доларів, хоча як вказує обвинувачений в своїх показаннях ОСОБА_11 винна була йому 500 грн. Крім того, потерпіла ОСОБА_12 підтвердила суду, що у ОСОБА_9 був обмежений доступ до житлового будинку ОСОБА_11 . Вона надавала йому їсти в приміщенні літньої кухні, а до житлового будинку не впускала. За таких обставин суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне потрапляння до житла, доступу до якого він не мав, 14.12.2016 року біля 16.00 год. проник до житла ОСОБА_11 з умислом, направленим на заволодіння її майном.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Пунктом 11 вказаної Постанови передбачено, що умисне або необережне заподіяння у процесі розбою чи вимагання тяжкого тілесного ушкодження охоплюється статтею 187 та частиною четвертою статті 189 КК і додаткової кваліфікації за статтею 121 чи за статтею 128 КК не потребує.
Якщо під час розбою чи вимагання було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів за частиною четвертою статті 187 чи статтею 189 КК і частиною другою статті 121 або пунктом 6 частини другої статті 115 КК .
За обставин, які судом були встановлені, з врахуванням положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне потрапляння до житла, доступу до якого він не мав, 14.12.2016 року біля 16.00 год. проник до житла ОСОБА_11 з умислом, направленим на заволодіння її майном, та під час розбійного нападу заподіяв ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої.
Згідно з вимогами ст.65 КК України, ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вищевказаних вимог, суд при призначенні покарання враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, та обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочини: за ч.4 ст.187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за ч.2 ст.121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за ч.1 ст.125 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_9 відповідно до даних довідки характеристики Прибужанівського сільського голови № 108 від 18.01.2017 року характеризується з посередньої сторони, скарг щодо його поведінки до сільської ради не надходило. - (а.с.83 т.1 ).

За даними довідок консультативно-діагностичної поліклініки комунальної установи Вознесенської центральної районної лікарні ОСОБА_9 перебував на обліку у нарколога з 27.01.2009 р. по 20.02.2014 року з діагнозом залежності від каннабіноїдів. Лікувався стаціонарно; також ОСОБА_9 перебуває на обліку у психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість. (а.с.80-81 т.1).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №29 від 27.01.2017 року ОСОБА_9 страждає психічним розладом - легкою розумовою відсталістю з емоційно-вольовою нестійкістю, ускладненою залежністю від психоактивних речовин (алкоголь, каннабіноїди). В період часу, до якого відноситься інкриміновані йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с.74-78 т.1).
На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, проживає біля своєї матері ОСОБА_26 , 1955 року народження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 має 2 непогашені судимості, вчинив нові злочини під час іспитового строку за попереднім вироком суду, вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити необхідне і достатнє для нього основне покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 був засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24.02.2016 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, нові злочини вчинив в період іспитового строку, тому при призначенні останньому покарання суд враховує вимоги ч. 3 ст. 78 КК України, згідно із якою у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
При обговоренні доцільності призначення додаткового покарання суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке належить йому на праві власності, оскільки обвинувачений вчинив злочини з корисливих мотивів.

В кримінальному проваджені представником потерпілого ОСОБА_8 в інтерсах потерпілого ОСОБА_22 було заявлено цивільний позов, згідно з яким потерпілий ОСОБА_22 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 24 990 гривень 39 копійок, яка складається з витрат на придбання ліків в сумі 15 040,39 грн. та 9950,00 грн. за ритуальні послуги; а також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 400 000 гривень.
В обґрунтування матеріальної шкоди вказує, що потерпілий ОСОБА_22 витратив на придбання ліків для потерпілої ОСОБА_11 15 040 гривень 39 копійок та ним витрачено грошові кошти на ритуальні послуги на суму 9 950,00 гривень, що в загальній сумі становить 24 990 гривень. Ця сума підтверджується чеками на придбання ліків та квитанцією до прибуткового касового ордеру про надання ритуальних послуг суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_27 , які надав представник потерпілого ОСОБА_8 .
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:
- позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;
- позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;
Виходячи з наведеного, позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування матеріальних збитків, спричинених кримінальним правопорушенням, а також звільнені від сплати судового збору при подачі позову про стягнення моральної шкоди, якщо кримінальним правопорушенням заподіяно - каліцтво, ушкодження здоров`я, смерть.
В даному випадку кримінальним правопорушенням була спричинена матеріальна шкода, від сплати судового збору якої потерпілий звільнений, а також кримінальним правопорушенням було заподіяно - смерть фізичної особи, сином якої є потерпілий ОСОБА_22 . Тому, від сплати судового збору за відшкодування моральної шкоди потерпілий також звільнений.
Згідно зі ст.ст.128, 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова і моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В даному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, що стосується витрат на ритуальні послуги на суму 9 950,00 грн., підлягає задоволенню, оскільки розмір цих витрат підтверджується наданими представником позивача доказами: квитанцією до прибуткового касового ордеру про надання ритуальних послуг суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_27 на суму 9 950,00 грн., даними листа фізичної особи підприємця ОСОБА_27 , якими підтверджується та обставина, що потерпілому ОСОБА_22 дійсно надавалися ритуальні послуги на поховання тіла його матері ОСОБА_11 на суму 9950,00 грн., даними свідоцтва платника єдиного податку, випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, витягом з реєстру платників податків, відповідно до яких суб`єкт господарювання ОСОБА_27 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку як платник єдиного податку та здійснює такий вид господарської діяльності, як організування поховань і надання суміжних послуг - (а.с.232-235 т.1).
Відповідно до п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_23 в частині стягнення витрат на лікування ОСОБА_11 на суму 15 040 грн. 39 коп. необхідно залишити без розгляду, оскільки представник позивача не надав суду доказів на підтвердження обставини необхідності придбання медичних препаратів, ліків, зазначених в чеках, саме за лікарськими призначеннями, які суд витребував під час судового розгляду справи.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, глибину душевних страждань, заподіяних потерпілому смертю найріднішої людини матері потерпілого та ті обставини, що потерпілий переніс страшне потрясіння через втрату найріднішої людини його матері, з якою він постійно спілкувався, звертався до неї у важких життєвих ситуаціях за порадою, і що нині потерпілий в зв`язку зі смертю матері продовжує зазнавати значних душевних страждань, від пережитого горя в нього порушилися зв`язки з оточуючими, він постійно знаходиться в стресовому стані, непокоять його постійні неврози, йому важко відновити свій душевний спокій, то суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_22 для компенсації моральної шкоди 120 000,00 гривень, що відповідає характеру і обсягу душевних страждань потерпілого, характеру немайнової втрати її тривалості і неможливості відновлення.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні:дві дерев`яні колоди, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_22 , необхідно знищити.

Відповідно до ст.374 КПК України суд вважає, що до набрання вироком законної сили необхідно засудженому ОСОБА_9 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в зв`язку із збереженням ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на потерпілу ОСОБА_12 .

За положеннями ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тому, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону відповідно до змін, внесених Законом України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" підлягає зарахуванню ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 15.12.2016 року по 11.05.2017 року та з 13.05.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та відповідно до ч.5 ст.72 КК України в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VІІІ від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань, та зарахування строку попереднього ув`язнення», з 21 червня 2017 року по 15 травня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Судом встановлено, що процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з конфіскацією майна, що перебуває у його власності;
- за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;
- за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з конфіскацією майна, що перебуває у його власності.
На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та остаточно за сукупністю вироків визначити ОСОБА_9 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з конфіскацією майна, що перебуває у його власності.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати, починаючи з 15 грудня 2016 року, за виключенням 12 травня 2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 15.12.2016 року по 11.05.2017 року та з 13.05.2017 року по 20.06.2017 року включно; та з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі з 21 червня 2017 року по 15 травня 2018 року включно.

До набрання вироком законної сили залишити обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди в частині вимог, пов`язаних з витратами на ритуальні послуги, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на відшкодування майнової шкоди в частині витрат на ритуальні послуги 9 950 (дев`ять тисяч дев`ятсот

п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди в частині витрат на придбання ліків в сумі 15 040 грн. 39 коп. залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: дві дерев`яні колоди, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_22 згідно з його розпискою, - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2