Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-сс/781/170/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2018 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Олександрія Кіровоградської області, громадянину України, військовозобов`язаному, з базовою загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, маючому на утриманні одну малолітню дитину, фактично проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-16 січня 2003 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 14 жовтня 2004 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 355, на підставі ст.70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 10.02.2007 року на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 03.02.2007 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 18 днів;
- 13.03.2009 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.189, ч.3 ст.189, ч.3 ст. 15 ч.2 ст.190, на підставі ст.70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? майна. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06.05.2010 року вирок змінений, виключено з вироку посилання на ст. 71 Кримінального кодексу України і вважається засудженим за ч.2 ст.189, ч.2 ст.189, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, на підставі ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини особистого майна;
- 15.05.2015 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.146, ч.1 ст.121, ч.2 ст.289, на підставі ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 15 квітня 2018 року 23 год. 20 хв. до 23 год. 20 хв. 13 червня 2018 року, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року, задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області погоджене прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 15 квітня 2018 року 23 год. 20 хв. до 23 год. 20 хв. 13 червня 2018 року без визначення розміру застави.
Органом досудового слідства, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 15 квітня 2018 року, близько 21 години маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою та маючи умисел на вчинення корисливого злочину, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, прибув до квартири АДРЕСА_2 , де розбив скло у вказаній квартирі та скло вікна автомобіля марки «Форд Сиерра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стояв біля будинку АДРЕСА_3 . В подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа залишилася неподалік автомобіля з розбитим склом, а ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, через вікно квартири проник до квартири АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаній квартирі, застосовуючи до ОСОБА_11 фізичну силу, словесні погрози та спричинення тілесних ушкоджень, які остання розцінювала як реальну загрозу її життю та здоров`ю, відкрито для потерпілих змусив їх залишатися в одній з кімнат квартири. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на заволодіння майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , зайшов на кухню вказаної квартири, де взяв ніж та тримаючи його в правій руці, підставив лезом до шиї потерпілої ОСОБА_11 , створюючи реальну загрозу для її життя, висловлював погрози спричинення смерті останній та вимогу віддати цінні речі та грошові кошти. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сприйнявши дану погрозу життю як реальну повідомили ОСОБА_8 про відсутність цінних речей та грошових коштів. Після чого ОСОБА_8 маючи умисел на доведення злочину до кінця, реалізуючи корисливий мотив, погрожуючи ножем ОСОБА_11 змусив віддати йому ключі від автомобіля марки «Форд Сиерра» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку та перебував у правомірному спільному користуванні у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Отримавши ключі від автомобіля, реалізуючи корисливий мотив утримуючи силою рук потерпілу та демонструючи ніж підозрюваний вийшов з квартири та відкрито для ОСОБА_10 , ігноруючи його вмовляння припинити злочинні дії та відпустити ОСОБА_11 змусив останню сісти з ним в автомобіль марки «Форд Сиерра», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Виконавши у такий спосіб усі дії необхідні для доведення злочину до кінця, маючи доступ до транспортного засобу, знаходячись у середині автомобіля марки «Форд Сиерра», реєстраційний номер НОМЕР_1 спільно з невстановленою досудовим слідством особою завів його ключем. У цей час ОСОБА_11 , вийшла з автомобіля марки «Форд Сиерра», а ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа розпоряджаючись на власний розсуд викраденим транспортним засобом близько 21 години 30 хвилин 15 квітня 2018 року поїхали у напрямку проспекту Соборного міста Олександрія Кіровоградської області.
Спільними злочинними діями ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи були спричиненні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 33000 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України.
Крім того, 15 квітня 2018 року, близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи умисел на вчинення корисливого злочину, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, прибув до квартири АДРЕСА_2 , де розбив скло у вказаній квартирі та скло вікна автомобіля марки «Форд Сиерра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стояв біля будинку АДРЕСА_3 . В подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа залишилася неподалік автомобіля з розбитим склом, а ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, через вікно квартири проник до квартири АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаній квартирі, ОСОБА_8 , реалізуючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом та корисливий мотив, змусив ОСОБА_11 віддати йому ключі від автомобіля марки «Форд Сиерра» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку та перебував у правомірному спільному користуванні у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Отримавши ключі від автомобіля, ОСОБА_8 відкрито для ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ігноруючи їх вмовляння припинити злочинні дії, сів у автомобіль марки «Форд Сиерра», реєстраційний номер НОМЕР_1 та маючи у такий спосіб доступ до транспортного засобу, знаходячись у середині автомобіля спільно з невстановленою досудовим слідством особою, завів його за допомогою ключа та поїхали в напрямку проспекту Соборного міста Олександрія Кіровоградської області близько 21 години 30 хвилин 15 квітня 2018 року.
Спільними злочинними діями ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи були спричиненні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 33000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 289 КК України.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що кримінальні правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_8 є умисними, тяжкими, особливо тяжкими злочинами, за своєю суттю є корисливими та вчинені з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства щодо потерпілих, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діянь.
Слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, не одружений, офіційно не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, за таких обставин соціальні зв`язки підозрюваного не є настільки міцними.
Крім того, слідчий суддя врахувавши матеріали справи, які свідчать, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить переглянути оскаржувану ухвалу про обрання йому запобіжного заходу, оскільки його затримали працівники поліції, побили його та змусили себе обмовити.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду першої інстанції та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було підкріплено визначеними у КПК метою та підставами, а тому повинно було бути відхиленим.
Вказав, що даний запобіжний захід є занадто суворим, та до підозрюваного слід було б застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Слідчим суддею, при розгляді вказаного клопотання не було ретельно перевірено достовірність підстав для його задоволення.
Судом навіть не розглядалась можливість застосування інших запобіжних заходів. Тим самим, не були виконані вказівки викладені в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Судом не було враховано, що за весь цей час підозрюваний в повному об`ємі та добровільно виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу до нього не застосовувалися передбачені законом заходи примусу.
Протягом усього часу досудового слідства не переховувався від органів досудового розслідування та суду; не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не впливав незаконно на інших учасників справи; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; не вчиняв інших кримінальних правопорушень.
Докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України є сумнівними, за своїм характером є припущеннями.
Підозрюваний, має постійне місце проживання, працює, має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному (не зареєстрованому) шлюбі, є батьком малолітньої дитини - хлопчик 4 роки та на його утриманні перебуває рідний брат який є інвалідом 1 - групи, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. З 1986 року підозрюваний постійно проживає у одному і тому ж населеному пункті. Має власне житло. Забезпечує себе та свою родину матеріальними засобами до існування так як має постійне місце роботи з достатнім розміром доходу. Репутація підозрюваного за місцем проживання, за місцем роботи серед працівників і керівництва є винятково позитивною. У інших кримінальних правопорушеннях ОСОБА_8 не підозрюється. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру шкоди, цивільний позов до підозрюваного не заявлявся.
Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 які підтримали апеляційні скарги підозрюваного та захисника, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є умисними, тяжкими, особливо тяжкими злочинами, за своєю суттю є корисливими та вчинені з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства щодо потерпілих, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діянь.
Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Безпідставними є доводи сторони захисту щодо неврахування слідчим суддею того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, працює, має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному (не зареєстрованому) шлюбі, є батьком малолітньої дитини - хлопчик 4 роки та на його утриманні перебуває рідний брат який є інвалідом 1 - групи, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, оскільки стороною захисту не надано суду доказів наявності на утриманні підозрюваного малолітньої дитини та брата інваліда 1 групи, а також позитивних характеристик.
Разом з тим в матеріалах клопотання наявна довідка Олександрійського наркологічного диспансеру стосовно перебування ОСОБА_8 на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів в наслідок поєднаного вживання опіоітдів та канабіоідів з 2004 року.
Доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів перевірятиме суд під час розгляду справи по суті.

Крім того доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо неврахування судом того, що за весь цей час підозрюваний в повному об`ємі та добровільно виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу до нього не застосовувалися передбачені законом заходи примусу є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні нових умисних закінчених тяжких та особливо тяжких злочинів за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства щодо потерпілих, а тому є достатньо підстав вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного стосовно застосування до нього недозволених методів слідства, а саме фізичного тиску є безпідставними, оскільки не підтверджуються зверненням ОСОБА_8 чи його захисника до органів прокуратури зі скаргою про застосування відносно нього недозволених методів слідства.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про не можливість внесення застави, оскільки редакція пред`явленої підозри свідчить, що дії ОСОБА_8 були спрямовані на застосування насильства, тому за правилами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застава не визначається.
Враховуючи вищевикладене, навіть з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2018 року, задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області погоджене прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 15 квітня 2018 року 23 год. 20 хв. до 23 год. 20 хв. 13 червня 2018 року без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4