Ухвала

05 червня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-6503 впс 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні подання Апеляційного суду Житомирської області у формі ухвали від 25 травня 2018 року про направлення кримінального провадження № 0000030 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України (далі КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ч. 3 ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло подання Апеляційного суду Житомирської області у формі ухвали від 25 травня 2018 року про визначення підсудності кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .
Подання мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3ч. 2 ст. 260 КК на території Донецької області, тобто поза межами територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м. Житомира.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити не можливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Місце вчинення кримінального правопорушення в контексті ч. 1 ст. 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Участь у злочинній організації, в тому числі й терористичній організації як її різновиді, передбачає існування вже створеної злочинної (терористичної) організації, коли особа не брала участі у її створенні, але вступила (увійшла) до такої організації, створеної іншими особами.
Вступ особи до терористичної організації означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність намірів.
Кримінальні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК вважаються закінченими з моменту вчинення хоча б однієї із перелічених у диспозиції цих статей дій (злочини з формальним складом), безвідносно до того, чи розпочав їх учасник вчинювати конкретні терористичні злочини, або виконав будь-які дії як особа, яка бере участь у діяльності не передбаченого законом воєнізованого або збройного формування.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

Також абз. 6 ч. 1 вищезазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тощо.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0000030, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що у 2014 році вступив до непередбаченого законом збройного формування «Донецька народна республіка» та, будучи членом терористичної організації, в період з 2014 року по серпень 2017 року на території Донецької та Луганської областей приймав участь у вказаній терористичній організації та участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
Однак відомостей про місце вступу ОСОБА_5 до терористичної організації «Донецька народна республіка», що передує іншим його діям з участі у терористичній організації, або місця його участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування,що визначають момент, з якого кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 2583 або ч. 2 ст. 260 КК будуть вважатися закінченими, обвинувальний акт не містить. А тому конкретне місце вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень встановити не можливо.

Разом із цим, із матеріалів кримінального провадження убачається, що спеціальне досудове розслідування здійснювалося слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Житомирській області, процесуальне керівництво забезпечувалось прокуратурою Житомирської області, у зв`язку з чим обвинувальний акт було скеровано до Корольовського районного суду м. Житомира, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 34 КПК передбачені повноваження Верховного Суду щодо направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а не визначення його підсудності.
З огляду на викладене, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК, підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів колегія суддів не вбачає, а виняткових випадків не встановлено.
Таким чином подання апеляційного суду у формі ухвали слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
Подання Апеляційного суду Житомирської області у формі ухвали від 25 травня 2018 року про направлення кримінального провадження № 0000030 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3