Провадження № 1-кп/742/325/18
Єдиний унікальний № 742/3459/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000984 від 25.06.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, учня 9 класу ЗОШ №14, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, що передбачений ч.1 ст.185 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
представника сектору ювенальної превенції - ОСОБА_8 ,
представник у справах дітей Прилуцької міської ради - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
24.06.2018 року, близько 00 год. 52 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в кафе «Ala Minute», що розташоване за адресою: вул. Незалежності 63 в м. Прилуки, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 6», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи 8180 грн, який лежав на підвіконні в даному кафе та належав ОСОБА_5 . Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на суму 8180 грн.

Вказаними вище діями ОСОБА_3 , які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, беззастережно визнав та надав показання, які за своїм змістом відповідають вище викладеним обставинам вчинення злочину, підтвердивши, що 24.06.2018 року, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виявивши на підвіконні закладу мобільний телефон, і скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігав його викрав та в подальшому звернувся до ОСОБА_10 з проханням здати до ломбарду. Отримані від реалізації кошти витратив на власні потреби. Про вчинене обвинувачений дуже шкодує, щиро кається та просить суворо не карати, стверджуючи про усвідомлення негативних наслідків необдуманої протиправної поведінки та не допущення в подальшому порушень вимог закону.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав показання, що він, перебуваючи 24.06.2018 року в нічний час в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на декілька хвилин він залишив на барній стійці належний йому мобільний телефон «Xiaomi Mi 6» та повернувшись до зали закладу виявив його відсутність. Всі спроби зв`язатись з викрадачем шляхом набрання на номер належного йому телефону виявились марними. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків просив залишити без розгляду.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 надала показання, що вона стала обізнана про вчинення злочину її сином лише від працівників поліції. Мати обвинуваченого запевнила, що останній забезпечений всім необхіднім для повноцінного життя та навчання, заявивши про наявність з її сторони виховного впливу та здатність посилити контроль за поведінкою сина. Окрім того, законний представник повідомила, що ОСОБА_6 є найстаршим сином в родині та всіляко їй допомагає по господарству, беззаперечно виконуючи її доручення. Завдані матеріальні збитки потерпілому по справі будуть поступово відшкодовані, оскільки на даний час в родині відсутня необхідна сума для їх повної сплати.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 надав показання, що він взагалі не обізнаний про фактичні обставини викрадення обвинуваченим телефону з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Останній до нього звернувся лише з проханням допомогти здати мобільний телефон «Xiaomi Mi 6» до ломбарду для отримання грошових коштів, що в подальшому ним і було зроблено.

Будучи допитаний в судовому засіданні як свідок неповнолітній ОСОБА_11 надав показання, що 24.06.2018 року він зустрів обвинуваченого, який повідомив йому про викрадення мобільного телефону з кафе. Всі спроби переконати обвинуваченого про необхідінсть повернути мобільний телефон були марними.

Представник сектору превенції Прилуцького ВП ГУНП - інспектор ювенальної превенції ОСОБА_8 повідомив про те, що обвинувачений в полі зору працівників поліції ніколи не перебував. На даний час неповнолітнього поставлено на профілактичний облік. Обвинувачений щиро кається та визнає власну провину, однак застосування примусових заходів виховного характеру вважає за недоцільне. З моменту вчинення кримінального правопорушення обвинувачений має бездоганну поведінку.

Аналогічні пояснення були надані представником Служби в справах дітей Прилуцької міської ради ОСОБА_9 , яка звернула увагу на необхідність забезпечення постійного контролю за поведінкою неповнолітнього, який виховується не в повній родині, навпроти зазначивши про доцільність застосування до обвинуваченого мінімально-репресивних заходів.

З безпосередньо дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_5 від 24.06.2018 року, вбачається факт звернення потерпілого до правоохоронних органів з приводу викрадення належного йому мобільного телефону марки «Xiaomi Mi 6».

Відповідно до висновку експерта від 10.08.2018 року № 850, оголошеному в судовому засіданні, ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Mi 6» могла становити 8180 грн.

Згідно договору про надання фінансового кредиту та застави №ДОН від 25.06.2018 року, ОСОБА_10 передав фінансовій установі мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 6», що узгоджується як з показаннями обвинуваченого, так і з показаннями свідка ОСОБА_10 .

З переглянутого слідчого експерименту від 10.10.2018 року, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_3 , вбачається, що останній надавав аналогічні показання тим, що були надані ним в судовому засіданні, детально показавши обставини викрадення ним мобільного телефону в кафе «Ala Minute» та подальшої його передачі свідку ОСОБА_10 для здачі в ломбард.

При розгляді кримінального провадження стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, судом з`ясовано повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього, його ставлення до вчиненого ним діяння. Представником Служби у справах дітей Прилуцької міської ради, на виконання вимог ст.ст.485,487 КК України, надано детальний Звіт про умови життя та виховання неповнолітнього, ставлення до навчання і роботи, взаємини з учителями, однолітками, поведінку поза межами навчального закладу.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, співставленні та взаємозв`язку, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, суд приходить до висновку, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, знайшло своє підтвердження, а дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у ст.ст.65-67 КК України, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Обговорюючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого злочину, спосіб та місце вчинення, особу винного, його молодий вік 14 років, неповний склад родини, належні умови життя та виховання, безсумнівну наявність позитивного впливу матері, рівень загального розвитку, одноепізодичність вчиненого кримінально-карного діяння, вчинення злочину вперше, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, не перебування на обліках в лікаря-нарколога і психіатра, позитивно характеризуючі дані за місцем проживання та посередньо характеризуючі дані за місцем навчання, факт не відшкодування збитків потерпілому, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, інформацію з досудової доповіді Прилуцького міськрайонного відділу з питань пробації, зокрема - ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький і орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без здійснення інтенсивного нагляду, позицію потерпілого та прокурора, які наполягали на призначенні покарання у виді покарання у виді позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від покарання з передачею під нагляд його матері, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості в неповнолітньому віці, у скоєному щиро розкаюється та в подальшому намагається дотримуватись бездоганної поведінки, позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем навчання.
Обвинувачений та його представник підтримали заявлене захисником клопотання, наполягали на його задоволенні, прокурор та потерпілий у його вирішенні покладаються на розсуд суду.
Відповідно до п.16 листа ВССУ від 16.01.2017 №223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов, незважаючи на відсутність відповідного клопотання прокурора, діючи в порядку, передбаченому ч.1 ст.97 КК та ч.3 ст.497 КПК, примусові заходи виховного характеру, звільнивши неповнолітнього від кримінальної відповідальності.
Згідно роз`яснень, викладених в п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Як вбачається з характеристик учня Прилуцької ЗОШ №13 ОСОБА_3 , наданої класним керівником ОСОБА_12 , а також Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, мати обвинуваченого ОСОБА_6 цікавиться навчальним і соціальним життям сина, приділяє увагу, співпрацює з класним керівником, на всі зауваження щодо поведінки сина реагує позитивно. Вказані обставини вказують на те, що законний представник обвинуваченого здатна забезпечити виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від покарання, суд звертає увагу на те, що міжнародні стандарти в сфері правосуддя дружнього до дитини закріплюють загальноприйнятий міжнародний принцип - «економія кримінальної репресії».
За своїм змістом система правосуддя щодо неповнолітніх направлена в першу чергу на забезпечення благополуччя неповнолітнього і забезпечення того, щоб будь-які заходи впливу на неповнолітніх правопорушників були завжди сумірні як з особливостями особистості правопорушника, так і з обставинами правопорушення (п.п. 5.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила»).
Відповідно до п.п. 8.1. Мінімальні стандартні правила Організації Об`єднаних Націй щодо заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила), судовий орган, маючи в своєму розпорядженні вибір непов`язаних з тюремним ув`язненням заходів, повинен при винесенні свого рішення брати до уваги потреби правопорушника з точки зору його повернення до нормального життя в суспільстві, інтереси захисту суспільства і інтереси жертви, з якою в належних випадках слід консультуватися.
У всіх рішеннях, прийнятих в контексті здійснення правосуддя у справах неповнолітніх, головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Діти відрізняються від дорослих ступенем їхнього фізичного і психологічного розвитку, емоційними та освітніми потребами. Такі відмінності складають основу для визнання меншою провини за дітьми, які перебувають у конфлікті з законом (пункт 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей в рамках відправлення правосуддя по відношенню до неповнолітніх»).
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (ст.ст.75,79,104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
За таких обставин, враховуючи, що в даному конкретному випадку судом було встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, беручи до уваги фактичні обставини, які передували вчинення злочину, а саме залишення потерпілим мобільного телефону без нагляду в публічному закладі, з огляду на вік обвинуваченого та другорядну роль кари як мети покарання, суд, враховуючи здатність законного представника забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітнього, приходить до висновку про доцільність звільнення обвинуваченого від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України без визначення його виду і розміру, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.105 КК України у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 .
Окрім того, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив злочин в 00 год. 52 хв. 24.06.2018 року в той час, коли перебував поза межами проживання його родини і відповідно не перебував під наглядом матері. З урахуванням характеру вчиненого ним злочину та прагнення до спілкування з підлітками старшими за віком, суд вважає, що для достатнього виправлення обвинуваченого необхідно застосувати і такий примусовий захід виховного характеру як обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, яке буде полягати в забороні ОСОБА_3 в період часу з 22 год. 00 хв. до 6 год. 00 хв. перебувати за межами місця свого проживання: АДРЕСА_1 .
Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього тривалістю в два роки, адже за коротшого строку подібні заходи будуть малоефективними.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно вимог ч.2 ст.1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником.
Враховуючи той факт, що обвинувачений є учнем 9 класу Прилуцької ЗОШ та в нього відсутній самостійний дохід чи власні кошти для відшкодування шкоди, процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 429 грн підлягають стягненню з законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 .
Положеннями п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Дослідивши матеріали кримінального провадження та заяву потерпілого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви останнього про залишення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди без розгляду.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, що передбачені п.п.1,2,3 ч.2 ст.105 КК України у виді застереження, із обмеженням дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, яке полягає в забороні в період часу з 22 год. 00 хв. до 6 год. 00 хв. перебувати за межами місця його проживання: АДРЕСА_1 , та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тривалість застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_3 встановити строком на 2 роки.
Роз`яснити судом неповнолітньому ОСОБА_3 наслідки його дій, шкоди, завданої охоронюваним законом прав осіб та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати у разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.
Речові докази в кримінальному провадженні: флеш-карту з записом проведення слідчого експерименту від 10.10.2018 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 429 грн.

Вирок може бути оскаржений в Чернігівський апеляційний суд через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Прилуцького
міськрайонного суду ОСОБА_1