Справа № 243/7786/18
Провадження № 1-кс/243/1780/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, на обґрунтування якої зазначив, що постановою слідчого СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 від 29.03.2018 року закрито кримінальне провадження №0001106 від 23.04.2016 року у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
Заявник зазначає, що вказана вище постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0001106 від 23.04.2016 року є не законною та підлягає скасуванню, оскільки належним чином не вмотивована з посиланням на отримані слідчим докази відсутності складу кримінального правопорушення та не зазначено в чиїх саме діяннях відсутній склад злочину по статті 129 КК України. Крім того, винесена без врахування показів свідка ОСОБА_6 .
Заявник вказує, що оскаржувана постанова порушує його право на доступ до правосуддя, право на життя, право на ефективний правовий захист права на життя, у зв`язку з чим просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ Слов?янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 29.03.2018 року про закриття кримінального провадження 0001106 від 23.04.2016 року.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав доводи своєї скарги та просив слідчого суддю її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги.
Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані докази та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 р. №19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини, завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів

фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був
покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Вирішуючи скаргу по суті слідчий суддя приходить до наступного.
Під час судового засідання встановлено, що 23.04.2016 року до ЄРДР було внесено відомості за № 0001106, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 ч.1 КК України, яке виразилось у погрозі вбивством громадянину ОСОБА_3 , що була повідомлена йому під час телефонної розмови з малознайомим ОСОБА_7 , яку ОСОБА_3 сприйняв реально.
Так в ході досудового розслідування було встановлено, що 07.04.2016 року приблизно о 09.30 годині ОСОБА_8 у телефонному режимі з потерпілим ОСОБА_3 погрожував останньому вбивством з застосуванням вогнепальної зброї, яку ОСОБА_3 сприйняв реально.
Далі, в ході досудового розслідування, розглядаючи питання, щодо дій ОСОБА_9 , які формально підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України під час допиту потерпілого були встановлені прізвища свідків вказаного кримінального правопорушення: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
01.06.2016 року слідчим СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_5 було допитано свідка ОСОБА_6 .
В ході досудового розслідування 10.02.2018 року слідчим СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 оперативному підрозділу було доручено встановити місцезнаходження ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .
Згідно рапортів оперуповноваженого Слов`янського ВП ОСОБА_13 від 18.02.2018 року та 20.03.2018 року в ході виконання доручення встановити місцезнаходження осіб, що вказані в дорученні не виявилося можливим.
На підставі встановлених вище обставин та тієї обставини, що факт, викладений потерпілим встановлений не був, відсутні будь які свідки та очевидці вказаної події, громадський порядок порушений не був, скарг від громадськості не надходило, слідчим Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про скасування зазначеної постанови слідчого, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості

про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку КПК України.
Тобто, рішення слідчого повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Бєлоусов проти України" у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. ("Алексахін проти України" п.55).
Так, згідно до п.3 ч.2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Під час судового засідання було встановлено, що слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передчасно. В матеріалах кримінального провадження наявні лише формальні рапорти про неможливість встановлення місцезнаходження ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , в той час, як в матеріалах справи наявні номери телефонів та адреси місця мешкання останніх.
Зазначене вказує на не обґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Слідчий суддя приходить до переконання, що слідчій СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_5 під час розслідування кримінального провадження № 0001106 від 23.04.2016 року не вичерпав всі існуючи можливості щодо збирання та дослідження всіх доказів по справі, допиту всіх свідків та не провів необхідні слідчі дії, яких було б достатньо для встановлення істотних обставин у справі.
У зв`язку з наведеним слідчий суддя вважає, що вимоги ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.303 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 29.03.2018 року про закриття кримінального провадження №0001106 від 23.04.2016 року скасувати.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1