Справа № 645/4293/17
Провадження № 1-кп/645/195/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001274 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В`язове Охтирського району Сумської області, що має середню спеціальну освіту, неофіційно працює ЧП « ОСОБА_6 » слюсарем, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 02 червня 2017 року о 19 год. 10 хв. знаходився поблизу місця свого мешкання, а саме: будинок АДРЕСА_2 , в цей час до будинку підійшли сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими у ОСОБА_5 стався словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. Під час сварки з сусідами у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , в результаті чого ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, наніс ОСОБА_8 1 удар кулаком правої руки в область голови справа, 1 удар кулаком правої руки в область губи, 1 удар в область правого ока, 4 удари кулаками обох рук в область обличчя, 2 удари стопою ноги в область ребер справа. Після цього ОСОБА_5 взяв ОСОБА_8 однією рукою під коліно, іншої рукою за шию, підняв його над поверхнею землі та кинув на бетонний ганок під`їзду. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово медичної експертизи № 3129-С/17 від 22.09.2017 року наступні тілесні ушкодження: травму правої кисті у вигляді субкапітального перелому дистальної головки 5 п`ясткової кістки зі зміщенням, що спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-тижнів (21 дня), яка за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та синці на голові, тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Присутня під час нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 намагалась захистити останнього та припинити конфлікт. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, наніс ОСОБА_7 1 удар кулаком в область правого плеча, схопив потерпілу лівою рукою за плече правої руки, а кулаком правої руки наніс 1 удар в область грудної клітини справа, спричинивши тим самим ОСОБА_7 , згідно висновку судово медичної експертизи № 1899-С/17 від 13.06.2017 року, тілесне ушкодження у вигляді синця на тулубі, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно 02 червня 2017 року приблизно о 19 годині неподалік місця його мешкання: АДРЕСА_2 між ним та ОСОБА_8 відбувся словесний конфлікт в результаті чого почалася бійка та він наніс тілесне ушкодження останньому. Крім того, на захист ОСОБА_8 у бійку втиснулася ОСОБА_7 , якій також були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_5 ..
Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, у тому числі потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутності сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , по епізоду спричинення тілесних ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , по епізоду спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень суд вважає доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він за місцем роботи характеризується виключно позитивно, за місце мешкання характеризується також позитивно, раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особа винного, який раніше не судимий, обставину, визнану судом такою, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, дійшли висновку про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, та застосувати ч. 1 п. 1 п.п. г) ст. 72 КК України відповідно до якої при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходить одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Суд при призначенні покарання застосовує ч. 1 ст. 70 КК України, призначає обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, а саме за кожний злочин окремо, та остаточно призначає покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за правилами ст.ст. 70, 72 КК України, з остаточним призначенням покарання у виді позбавлення волі та згідно зі ст. 75 КК України вважає можливим звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, запобіжний захід не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, не надходило, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, не має.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373,374, 394,395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 п.1 п.п. г) ст. 72 КК України, перевести покарання у виді 80 годин громадських робіт на 10 днів позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Керуючись ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1