28.04.2018 Єдиний унікальний номер 205/7030/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

по кримінальному провадженню, внесеному 31.07.2015 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002661

про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, місця реєстрації не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, утримується під вартою в умовах державної установи «Дніпровська установа виконання покарань(№4)» з 29.08.2015 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

перекладача - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим слідством час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_10 , 1973 року народження, та ОСОБА_9 , 1965 року народження.

31.07.2015 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, приблизно о 19:30 годин зайшов у квартиру АДРЕСА_2 , де в цей час в кухні знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

На кухні вказаної квартири ОСОБА_5 , погрожуючи зазначеним потерпілим предметом, схожим на пістолет, висловлюючи на адресу останніх погрози позбавлення їх життя, став вимагати у них передати йому грошові кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, достовірно знаючи про те, що вказана сума знаходиться у вказаній квартирі. Таким чином, ОСОБА_5 подавив волю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до подальшого опору, після чого ОСОБА_10 разом зі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 направились до спальної кімнати, де ОСОБА_10 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що належали потерпілим та знаходились під матрацом на ліжку. Станом на 31.07.2015 року вказана сума в іноземній валюті становить 345 760 (триста сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень, що, відповідно до ч.3 примітки до ст.185 КК України, визнається злочином, вчиненим у великих розмірах. Після цього ОСОБА_5 наказав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пристебнутись наручниками, які він приготував заздалегідь, до батареї, що знаходилась у спальній кімнаті вказаної квартири, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив наступне.

Так, він у лютому 2015 року познайомився з дівчиною на ім`я ОСОБА_11 , з якою почав підтримувати стосунки. В цей же період часу він познайомився з батьками ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (які у даному провадженні мають процесуальний статус потерпілих), які проживали за адресою: АДРЕСА_3 , та почав приходити до них додому майже щодня, оскільки у нього склалися хороші стосунки з вказаними особами і вони йому довіряли.

Приблизно у квітні 2015 року від ОСОБА_10 та ОСОБА_9 йому стало відомо, що вони збираються продавати квартиру, в якій проживали на той момент, та мають намір придбати приватний будинок. Дізнавшись про це, він ( ОСОБА_5 ) замислив заволодіти коштами, які потерпілі отримають від продажу свого житла, оскільки у нього були великі борги і він хотів їх погасити якнайшвидше. З цією метою він запропонував їм свою допомогу в оперативному продажі квартири, на що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 погодилися, і він знайшов ріелтора, який почав займатися продажем вказаної квартири.

В липні 2015 року йому ( ОСОБА_5 ) стало відомо, що знайшовся покупець для квартири, і укладення угоди про її продаж було призначено на 31.07.2015 року, про що він дізнався він потерпілої напередодні ввечері в ході телефонної розмови.

31.07.2015 року зранку він поїхав в район магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований на АДРЕСА_4 , де в секс-шопі придбав наручники, якими в подальшому мав намір прикувати потерпілих. В цей же час він зателефонував своєму знайомому і попросив придбати йому запальничку у вигляді пістолета у натуральну величину, нібито для подарунка товаришу. Через деякий час вони зустрілися, і він ( ОСОБА_5 ), забравши вказану запальничку-пістолет у свого знайомого і утримуючи при собі зазначені вище наручники, поїхав до місця проживання потерпілих.

Прибувши на ж/м Червоний Камінь, він зайшов до магазину «АТБ-маркет», де поклав пістолет-запальничку та наручники, які знаходилися у чорному пакеті, до камери схову з метою їх використання в подальшому, так як не міг залишити при собі зазначені речі.

Після цього він прийшов додому до потерпілих, і вони на таксі поїхали до нотаріуса в центр міста, де оформили договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири, отримавши на руки готівкою грошові кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, свідком чого він ( ОСОБА_5 ) був особисто. Спробувавши отримати вказані грошові кошти від потерпілих під видом тимчасового зберігання, та отримавши відмову, він вирішив заволодіти грошима шляхом нападу.

Повернувшись разом з потерпілими додому, він, з метою реалізувати свої наміри, запропонував відсвяткувати подію продажу квартири, і пішов до магазину «АТБ-маркет», де придбав деякі продукти харчування та забрав з камери зберігання пакет з наручниками та пістолетом-запальничкою, який залишив там раніше в цей же день. На зворотному шляху він ( ОСОБА_5 ) підійшов до таксиста, та плануючи швидке зникнення після злочину, запропонував останньому швидко заробити гроші, на що той погодився, і вони домовилися про те, що таксист буде очікувати його ( ОСОБА_12 ) біля під`їзду потерпілих протягом 30 (тридцяти) хвилин.

Прийшовши додому до потерпілих, він передав їм продукти харчування та вийшов в під`їзд, де дістав раніше залишений пістолет-запальничку з пакету та наручники, і, демонстративно утримуючи пістолет-запальничку в своїх руках як вогнепальну зброю, зайшов до кухні, де в цей час знаходилися ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , наставив пістолет на них, погрожуючи його застосуванням, при цьому наказав їм віддати йому грошові кошти, які вони отримали від продажу квартири. Коли вони разом пройшли до кімнати, ОСОБА_10 дістав з-під подушки вказані грошові кошти і передав їх йому ( ОСОБА_5 ). Після цього він дістав з пакета наручники, і наказав потерпілим прикувати себе ними до батареї у кімнаті. Впевнившись, що вони виконали його вимоги, він покинув квартиру потерпілих, зачинивши вхідні двері на ключ, та швидко побіг на вулицю, де сів у таксі, що його очікувало, та поїхав на залізничний вокзал, де розміняв частину грошових коштів у доларах США на українську гривню, та в цей же день поїхав до Кіровоградської області. Крім того, обвинувачений пояснив, що грошовими коштами, які він шляхом застосування погроз відібрав у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , він розпорядився на власний розсуд і повністю їх витратив на власні потреби, у тому числі повернувши свій борг.

Пред`явлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов обвинувачений визнав частково.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у інкримінованому кримінальному правопорушенні, його вина знайшла своє повне підтвердження у безпосередньо досліджених доказах.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 в ході судового розгляду пояснила наступне. Так, вона раніше проживала за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 та молодшою дочкою ОСОБА_11 . В лютому 2015 року її дочка познайомилася з хлопцем на ім`я ОСОБА_14 (який у даному кримінальному провадженні має процесуальний статус обвинуваченого), і вони почали спілкуватися. ОСОБА_15 почав навідуватися до них додому, приходив в гості майже щодня, іноді навіть залишався на ночівлю, з ним у неї і її сім`ї склалися довірчі стосунки.

В квітні 2015 року вона ( ОСОБА_9 ) разом з чоловіком вирішила продати квартиру, в якій вони проживали та придбати приватний будинок поза межами міста. Вони розповіли про свої наміри ОСОБА_15 , і той сказав, що допоможе їм з продажем та придбанням будинку. В травні 2015 року до них додому приїхав ОСОБА_15 разом з ріелтором, який оглянув їх квартиру і почав займатися оформленням документів для її подальшого переоформлення.

В кінці липня 2015 року вона хотіла відмовитися від продажу квартири, однак ОСОБА_15 її переконав не робити цього, і повідомив, що укладення угоди відбудеться 31.07.2015 року у нотаріуса.

В зазначений день, після обіду до них додому приїхав ОСОБА_15 , з яким вона і її чоловік поїхали до нотаріуса у центрі міста. Під час оформлення договору купівлі-продажу, перерахунку і фактичної передачі грошових коштів ОСОБА_15 весь час перебував поруч з ними і бачив особисто, як покупець квартири передав їм грошові кошти в доларах США, з яких після сплати всіх видатків, залишилося у них на руках 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США.

Після цього вони на таксі повернулися додому, і ОСОБА_15 запропонував відсвяткувати продаж квартири. З цією метою він пішов до магазину, і повернувся за деякий час з продуктами харчування, які залишив на кухні, де вона ( ОСОБА_9 ) перебувала в цей час разом з чоловіком. При цьому він повідомив, що у нього є для них сюрприз, і вийшов з квартири до під`їзду. Через короткий проміжок часу ОСОБА_15 зайшов до кухні, при цьому у нього в руках знаходився пістолет з металу темного кольору, який він почав направляти то в її сторону, то в сторону її чоловіка, при цьому висловлював їм погрози, говорив, що застрелить їх.

Вона пояснила, що обґрунтовано вважала, що в руках ОСОБА_15 знаходиться справжній пістолет, оскільки за зовнішніми ознаками у неї не було сумніву, що в руках ОСОБА_12 вогнепальна зброя, в зв`язку з чим вона боялася за власне життя та здоров`я свого чоловіка, і саме через це вони виконували вимоги ОСОБА_15 .

ОСОБА_12 наказав їм віддати отримані від продажу грошові кошти, які вони заховали. Пройшовши разом зі ОСОБА_5 до кімнати, її чоловік дістав з-під подушки дивану вказані грошові кошти та передав їх ОСОБА_15 . Після цього обвинувачений дав їм наручники і наказав прикуватися до батареї, що вони і зробили на його вимогу, а ОСОБА_5 з грошима вийшов з квартири, зачинивши її на ключ ззовні та зник.

Коли ОСОБА_15 пішов, її ( ОСОБА_9 ) чоловік став розглядати наручники, якими вони обоє були приковані до батареї, і побачив на них важіль, натиснувши на який зміг звільнити себе і її, після чого вони викликали працівників міліції і повідомили про вчинений відносно них злочин.

Потерпіла ОСОБА_9 пред`явлений нею цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Крім того, вона просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 вона познайомилася у лютому 2015 року у спільній компанії друзів. Деякий час вони спілкувалися, в цей же період часу вона познайомила ОСОБА_15 зі своїми батьками. ОСОБА_15 часто навідувався до неї додому, він знайшов спільну мову з її родиною, заходив до них в гості майже щодня, іноді навіть залишався на ночівлю.

В подальшому від батьків їй стало відомо, що вони вирішили продати квартиру, в якій проживали за адресою: АДРЕСА_3 , і про це було добре відомо ОСОБА_15 , останній навіть допомагав їм в пошуках ріелтора, який в подальшому займався продажем квартири.

Через поганий стан здоров`я вона ( ОСОБА_16 ) 25.07.2015 року потрапила до медичного закладу, де проходила курс стаціонарного лікування, а тому не була присутня вдома 31.07.2015 року, проте ввечері у вказаний день їй зателефонувала її старша сестра ОСОБА_17 і повідомила, що декілька годин тому ОСОБА_5 , погрожуючи пістолетом, відібрав у її батьків грошові кошти, отримані від продажу квартири, після чого зник.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої та свідка, вина ОСОБА_5 повністю підтверджується дослідженими письмовими доказами:

- відповідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2015 року, ОСОБА_9 просила органи внутрішніх справ притягти до відповідальності ОСОБА_5 , який 31.07.2015 року в період часу з 19:00 годин до 20:00 годин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , погрожуючи предметом, схожим на пістолет, відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 16 000 доларів США;

- згідно з протоколом огляду місця події від 31.07.2015 року та фото-таблицею до нього, об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_2 , де 31.07.2015 року ОСОБА_5 , погрожуючи потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 предметом, схожим на пістолет, відкрито заволодів їх грошовими коштами в сумі 16 000 доларів США. Під час огляду були виявлені та вилучені металеві наручники;

- із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2015 року слідує, що потерпіла ОСОБА_9 на знімку під №2 за сукупністю рис обличчя впізнала ОСОБА_5 як особу, що 31.07.2015 року, погрожуючи пістолетом, відкрито заволоділа її грошовими коштами в сумі 16 000 доларів США;

- відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2015 року, потерпілий ОСОБА_10 на знімку під №4 за сукупністю рис обличчя впізнав ОСОБА_5 як особу, що 31.07.2015 року, погрожуючи пістолетом, відкрито заволоділа його грошовими коштами в сумі 16 000 доларів США;

- згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2015 року та фото-таблицею до нього, потерпілий ОСОБА_10 показав і розказав про місце, спосіб і обставини вчиненого 31.07.2015 року ОСОБА_5 розбійного нападу на нього та його дружину ОСОБА_9 ;

- згідно з постановою слідчого СВ Ленінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 від 01.08.2015 року, вилучені в ході огляду місця події наручники визнані речовим доказом та направлені на зберігання в камеру схову Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

- дослідженими в судовому засіданні речовими доказами металевими наручниками, за допомогою яких, обвинувачений ОСОБА_5 приковував потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

По справі потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 356 325 гривень, та про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 143 675 гривень.

Виходячи з принципів розумності і справедливості, колегія суддів вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив розбійний напад на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яким погрожував предметом, схожим на пістолет, та заволодів їх грошовими коштами в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що на момент скоєння кримінального правопорушення становило 345 760 гривень, а тому колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про можливість задоволення цивільного позову потерпілої в цій частині стягнення матеріальної шкоди.

При цьому вимога про стягнення іншої матеріальної шкоди вказаної в позові, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду належними доказами, в зв`язку з чим, колегія суддів приходить до однозначного і безсумнівного висновку про те, що позовна заява ОСОБА_9 в цій частині не підлягає задоволенню.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Так, свої вимоги потерпіла обґрунтовує пережитими стражданнями, стресом, погіршеним станом здоров`я, зіпсованими стосунками в родині.

У той же час, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин колегія суддів, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_9 , яка була завдана їй кримінальним правопорушенням, та виходячи з положень ст.128 КПК України і норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала потерпіла внаслідок вчинення відносно неї розбійного нападу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлену суму в розмірі 143 675 (сто сорок три тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень такою, що повністю відповідає глибині фізичних та моральних страждань потерпілої, в зв`язку з чим вважає за можливе цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду, і його умисні дії, що виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованому на заволодіння майном у великих розмірах, за ч.4 ст.187 КК України кваліфіковані вірно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

З-поміж іншого, колегія суддів, всебічно і досконало дослідивши докази по справі, вважає доводи сторони обвинувачення щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину обґрунтованими і неспростовними та звертає увагу на наступне.

Так, в ході судового розгляду даного кримінального провадження колегією суддів було встановлено, що процес формування злочинного умислу у ОСОБА_5 , що був направлений на незаконне володіння майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , почався задовго до подій, що мали місце безпосередньо в день вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, тобто до 31.07.2015 року. На переконання колегії суддів, про це свідчить, зокрема, та обставина, що ОСОБА_5 займався пошуком ріелтора для активізації процесу продажу квартири потерпілих, особисто приводив його для огляду і оцінки зазначеного нерухомого майна, відслідковував пошук потенційних покупців, займався організацією зустрічей потерпілих з ріелтором, був присутній під час укладення договору купівлі-продажу у нотаріуса, тобто повністю відслідковував процес продажу квартири і отримання потерпілими готівкових грошових коштів у валюті.

Більше того, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 , дізнавшись про те, що укладення договору було призначене на 31.07.2015 року, в цей же день особисто придбав наручники і пістолет-запальничку, які в подальшому залишив неподалік від місця вчинення злочину, аби використати зазначені речі в якості предметів скоєння розбійного нападу у найбільш підходящий для цього момент, а саме вже після отримання потерпілими грошових коштів і прибуття додому.

Поряд з цим, колегія суддів встановила і те, що ОСОБА_5 в ході реалізації свого злочинного умислу створив для себе умови швидкого зникнення з місця скоєння кримінального правопорушення, так як він заздалегідь домовився з таксистом, який очікував на обвинуваченого біля під`їзду будинку, де мешкали потерпілі.

Все викладене вище, на стійке переконання колегії суддів, свідчить про сформованість та продуманість злочинного умислу ОСОБА_5 на скоєння розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , про що свідчать продуманість, заздалегідь підготовлені знаряддя вчинення злочину, стрімка його реалізація та зникнення з місця його вчинення.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства у з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з застосуванням конфіскації майна. Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення з 2 (два) дні позбавлення волі, починаючи з 29.08.2015 року по 21.06.2017 року включно, а з 22.06.2017 року із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 29.08.2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 - 345 760 (триста сорок п`ять тисяч сімсот шістьдесят) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 - 143 675 (сто сорок три тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи №67/01-333 від 10.09.2015 року у розмірі 613 (шістсот тринадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Речовий доказ:

* вилучені в ході огляду місця події наручники, які направлені на зберігання в камеру схову Новокодацького РВ ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: Головуючий суддя -

Секретар -