№699/601/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження №0000142 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , а жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 15 лютого 2018 року близько 15 год., перебуваючи у домоволодінні за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та цілеспрямовано на ґрунті гніву, що виник через крик та плач доньки, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень, схопив правою рукою ОСОБА_7 за стегно правої ноги та тримаючи за неї, різким рухом струснув останню.

У результаті своїх умисних дій, які направлені на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна, які згідно висновку експерта №05-11-01/79 від 14 травня 2018 року відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Крім того, він же, 17 березня 2018 року, близько 17 год., перебуваючи у домоволодінні за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та цілеспрямовано на ґрунті гніву, що виник через крик та плач доньки, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень, нахилившись над ліжком дитини, взявши її обома руками, підняв на рівнем ліжка та стискаючи грудну клітину здійснив перелом 6, 7 та 8 ребер зліва.

В результаті своїх умисних дій, які направлені на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді закритих переломів 6, 7 та 8 ребер зліва, які згідно висновку експерта №05-11-01/79 від 14 травня 2018 року відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_6 17 березня 2018 року близько 17 год. перебуваючи у домоволодінні за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та цілеспрямовано на ґрунті гніву, що виник через крик та плач доньки, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень, наніс три удари долонею правої руки в область голови ОСОБА_7 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: переломів правої та лівої тім`яної кісток, субарахноїдальних крововиливів, забою головного мозку тяжкого ступеня, підшкірної гематоми лівої тім`яної ділянки, які згідно висновку експерта №05-11-01/79 від 14 травня 2018 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя.

Обвинувачений у судовому засіданні винуватим себе визнав частково та пояснив, що 15 лютого 2018 року його співмешканка ОСОБА_4 поїхала у м. Тальне для того, щоб зареєструвати народження їх спільної доньки ОСОБА_8 . Залишившись з донькою, він доглядав за нею, грався, кормив, але остання не переставала плакати, махати ніжками, у зв`язку з чим у нього виникла агресія і він взявши її за ніжку в районі стегна почув як вона хруснула. Про вказане він розповів співмешканці, яка повернулася з м. Тального і викликали швидку допомогу. Співмешканку попросив сказати лікарям, що прогулюючись з дитиною впав на неї. Швидка забрала дитину до м. Черкаси. Пізніше, 17 березня 2018 року, знов залишившись удвох з дитиною, бо співмешканка пішла до магазину, не міг її заспокоїти, у зв`язку з чим наніс близько трьох ударів долонею правої руки по голові дитині, піднімав над ліжком за плечі дитину, однак грудну клітину дитині не стискав, ребра не ламав.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість доведена повністю і підтверджується наступними доказами:

- показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні показала, що дійсно 15 лютого 2018 року поїхала у м. Тальне, Черкаської області, щоб зареєструвати факт народження спільної з обвинуваченим дитини. Повернувшись додому обвинувачений розповів їй, що брав дитину за ніжку, коли донька плакала, і вона у той момент хруснула. Злякавшись того, що трапилося, попросив її не говорити лікарям правду, а сказати, що впав на дитину під час прогулянки. Приїхала фельдшер і так як у дитини ніжка опухла, вона викликала швидку і дитині у Корсунь-Шевченківській лікарні наклали гіпс та повезли до лікарні у м. Черкаси, де дитина перебувала три тижні. Потім, повернувшись з лікарні додому з дитиною, через пару днів, 17 березня 2018 року вона пішла до магазину, повернувшись почула, як обвинувачений сказав, що сталася біда і дитина без свідомості. Пояснив, що дитина плакала, він не міг її заспокоїти, тричі наніс удари рукою в голову, а потім взявши на руки струснув дитину. Розповів, що після того як він її струснув, дитина втратила свідомість. Вона хотіла викликати швидку допомогу, однак він відкинув телефон і сказав, що треба самостійно привести дитину до тями, інакше обох можуть посадити за грати. Через дві години дитина сама отямилася. На наступний день, під вечір дитині ставало все гірше, у зв`язку з чим вони вирішили викликати швидку допомогу.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у с удовому засіданні показала, що працює сімейним лікарем завідувачем Шендерівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини та у зв`язку з покладеними на неї обов`язками часто відвідувала родину обвинуваченого та ОСОБА_4 , у зв`язку з новонародженою ОСОБА_8 . Так як дитина народилася з пухлинкою, вона особливу увагу приділяла указаній дитині, навідуючись через кожні 2-3 дні. Одного разу по приїзду на виклик, їм пояснили, що батько (обвинувачений) гуляв з дитиною та випадково впав на неї, у зв`язку з чим надавши першу допомогу дитині вона викликала швидку, яка забрала дитину. Також вона запитувала звідки у дитини синці, коли відвідувала дитину, на що батьки пояснювали, що дитина гралася пультом від телевізора, який впав на неї, однак вона розуміла, що у 3-4 місяці дитина не може тримати самостійно пульт. Вона виписала направлення на аналізи, однак батьки не охоче сприйняли таку пропозицію, хоча пізніше все ж пройшли аналізи і результати виявилися нормальними. За два дні до події, що сталася 17 березня 2018 року, вона відвідувала дитину і ніяких видимих ушкоджень, окрім ніжки в гіпсі, вона не виявила.

- даними протоколу огляду місця події від 19 березня 2018 року та ілюстративною таблицею до нього про те, що об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з їх малолітньою донькою ОСОБА_8 , оглянуто, зокрема, ліжко-качалка дитини;

- даними протоколу слідчого експерименту від 19 березня 2018 року за участю ОСОБА_6 де останній розповів та показав порядок і механізм нанесення ним тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_10 ;

- даними відеоперегляду DVD-R диску, про те, що слідчий експеримент проведений за участю обвинуваченого зафіксовано на відео, у ході фіксації якого обвинувачений розказав та показав, як саме, з якою силою та куди наносив удари своїй доньці ОСОБА_10 ;

-даними висновку експерта №05-11-01/79 від 14 травня 2018 року про те, що на підставі судово-медичної експертизи проведеної по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до висновків, що ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: А) закритого перелому середньої третини правого стегна, закритих переломів 6,7,8 ребер зліва; Б) черепно-мозкової травми: переломів правої та лівої тім`яної кісток, субарахноїдальних крововиливів, забою головного мозку тяжкого ступеню, підшкірної гематоми лівої тім`яної ділянки. Всі вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), могли утворитися в строк, вказаний ОСОБА_6 під час проведення з ним 19 березня 2018 року слідчого експерименту. Тілесні ушкодження групи А) відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я, тілесні ушкодження групи Б) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Ушкодження групи Б є небезпечними для життя. При обставинах вказаних ОСОБА_6 під час проведення з ним 19 березня 2018 року слідчого експерименту могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна (ушкодження середньої тяжкості). Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 6,7,8 ребер зліва не могли утворитися при обставинах вказаних ОСОБА_6 під час проведення з ним 19 березня 2018 року слідчого експерименту (ушкодження середньої тяжкості). Тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдальних крововиливів, забою головного мозку тяжкого ступеня, підшкірної гематоми лівої тім`яної ділянки (компоненти вищевказаної черепно-мозкової травми, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень) могли утворитися при обставинах, вказаних ОСОБА_6 під час проведення з ним 19 березня 2018 року слідчого експерименту. Тілесні ушкодження у вигляді переломів правої та лівої тім`яної кісток (компоненти вищевказаної черепно-мозкової травми), що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень), не могли утворитися при обставинах, вказаних ОСОБА_6 під час проведення з ним 19 березня 2018 року слідчого експерименту, так як удари руками по голові вказані в ділянку обличчя, а не по тім`яних ділянках. Тілесні ушкодження у вигляді субдуральної гематоми, множинних забоїв, м`яких тканин голови, кінцівок не враховані при визначені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, згідно п. 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17 січня 1995 року, так як вони не підтверджені об`єктивними медичними даними.

-даними висновку експерта №05-11-01/94 від 07 червня 2018 року про те, що на підставі судово-медичної експертизи проведеної по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та у відповідь на поставлені питання експерт прийщов до висновків, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді переломів правої та лівої тім`яної кісток могли утворитися при ударах пальцями правої руки по цих ділянках. Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 6,7,8 ребер зліва могли утворитися при взятті підозрюваним малолітньої ОСОБА_7 руками за тулуб (грудну клітину) при цьому піднімаючи її і стискаючи.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 Кримінального Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд вважає, що не визнання вини обвинуваченим щодо спричинення своїми діями перелому 6,7,8 ребер дитині намаганням уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та розцінює його показання щодо взяття за ніжку, яка хруснула, без стискання та не здійснення стискання грудної клітини дитини, як форму захисту від пред`явленого обвинувачення.

Так, суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо того, що він лише взяв за ніжку дитину в районі стегна і нога сама по собі хруснула, оскільки такі показання спростовуються відеозаписом проведеного за участю обвинуваченого слідчого експерименту, у ході якого обвинувачений показав механізм спричинення таких тілесних ушкоджень, як і механізм та силу ударів в район голови дитини.

Також, суд критично оцінює показання обвинуваченого під час слідчого експерименту, що він наносив удари дитині по обличчю, адже у судовому засіданні він показав, що з люттю наносив удари по голові дитині. Крім того, згідно висновку експерта наявні ушкодження голови могли виникнути від нанесення їх пальцями руки.

Пояснення обвинуваченого лікарям, що він упав на дитину під час прогулянки, а не у зв`язку з трясінням її за ніжку, свідчить про те, що обвинувачений цілком і повністю розумів незаконність своїх дій, тому і вигадав історію з падінням на дитину під час прогулянки з метою уникнення можливих негативних наслідків для себе.

Посилання обвинуваченого на те, що він не стискав грудну клітину дитини також спростовується висновком судово-медичного експерта, який вказав, що саме від таких дій могли настати перелом ребер. Разом з тим, обвинувачений пояснював співмешканці, що саме після трясіння дитини над ліжечком, дитина втратила свідомість. Тобто дії по підніманню дитини та здавлюванню грудної клітини хоча й не визнаються обвинуваченим, однак ним самим же і озвучувалися відразу після події співмешканці при поясненні причин втрати свідомості дитиною.

Крім того, як показав обвинувачений у судовому засіданні, окрім нього та співмешканки ніхто до їх будинку не заходив, з дитиною не контактував, про те, щоб співмешканка наносила удари дитині категорично заперечив, відтак у суду відсутні сумніви за результатами досліджених доказів у їх сукупності та взаємозв`язку щодо спричинення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень саме обвинуваченим.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, але проживає зі співмешканкою, має малолітню дитину, яка є потерпілою по справі, позицію законного представника потерпілої, яка покладається при призначенні покарання на розсуд суду. Суд не вбачає обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки вину у вчиненому злочині він визнав частково, а саме лише у нанесенні ударів по голові дитині, щирого каяття у судовому засіданні не встановлено. Також суд враховує обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочинів щодо малолітньої особи та повторність (два епізоди по ч.1 ст. 122 КК України). Виходячи з викладеного та враховуючи висновок сектору з питань пробації щодо того, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд вважає, що позбавлення волі на певний строк буде достатнім та необхідним покаранням для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі та речові докази - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 КК України та ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання:

-За ч. 1 ст. 122 КК України у виді у виді 2 років позбавлення волі;

-За ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 20 березня 2018 року з моменту взяття під варту.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити той же до набрання вироком законної сили.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію вироку

Суддя ОСОБА_1