печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.06.2018 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000008, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, працюючого на момент вчинення злочину на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
07.03.2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акту кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
04.06.2018 року між прокурором та обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості, яка подана разом із заявою обвинуваченого про укладання угоди під час підготовчого судового засідання 05.06.2018.На підставі обвинувального акту судом встановлено, що ОСОБА_5 наказом Головного управління ДФС у м. Києві (далі ГУ ДФС у м. Києві) №1178 о від 10.11.2017 переведений на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві.
Згідно з посадовою інструкцією головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві, затвердженої начальником ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 24.11.2017. до основних завдань та функцій ОСОБА_5 належать:
п. 2.1. Основними завданнями головного державного ревізора інспектора є безумовне та якісне виконання завдань і доручень, що випливають із планів роботи Відділу, вказівок заступника начальника відділу, начальника відділу та начальника управління:
п. 2.1.1. аналіз та опрацювання інформації, отриманої від структурних підрозділів ГУ, ДПІ, державних органів, органів місцевого самоврядування, інших джерел, що свідчить про можливі порушення платниками податків законодавства.
п. 2.1.3. організація та проведення фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
п. 2.1.4. застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, за результатами проведення перевірок платників податків;
Функція 1.147 «Організація проведення фактичних перевірок платників податків» (у частині фізичних осіб) містить такі процедури:
п. 1.147.1. організація та проведення у межах компетенції фактичних перевірок платників податків з питань:
п. 1.147.1.4. дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами):
п. 1.147.1.4.2. дотримання роботодавцем (фізичними особами-підприємцями) законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами);
п. 1.147.9. винесення рішення про визначення сум грошового зобов`язання платника податків.
Зі змісту примітки до ст. 364 КК України вбачається, що службовими особами у ст.ст. 364, 368, 368-2, 369 Кодексу є особи, які постійно, тимчасово, чи за спеціальними повноваженнями здійснюють функції представника влади чи місцевого самоврядування.
Таким чином ОСОБА_5 наділений повноваженнями щодо здійснення функцій представника влади, тобто є службовою особою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 25.01.2018 по 29.01.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 проведено фактичну перевірку ФОП « ОСОБА_7 ».

Того ж дня, 25.01.2018 ОСОБА_8 , який представляв інтереси ФОП « ОСОБА_7 » на підставі відповідної довіреності від 23.01.2018, на попередню вимогу головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , прибув до приміщення ГУ ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лєскова, 2, кабінет 107. У вказаному кабінеті ОСОБА_5 пояснив ОСОБА_8 про допущені порушення при здійсненні господарської діяльності ФОП « ОСОБА_7 », а саме, що на договорі з ОСОБА_9 стоїть відтиск печатки ФОП « ОСОБА_10 », яка припинила свою діяльність у 2014 році, відсутній касовий апарат, а також що працівник магазину ОСОБА_11 офіційно не працевлаштований та повідомив, що розмір штрафу за виявлені порушення складатиме близько 30 мінімальних заробітних плат, що дорівнює приблизно 111 тис. грн.

У цей час, у головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок самозайнятих осіб управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 за відображення не всіх виявлених податкових порушень у акті про результати фактичної перевірки та відповідно не накладення штрафних санкцій.

На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 вийти на вулицю, де запропонував передати йому неправомірну вигоду в сумі 20 000 грн. за відображення не всіх виявлених порушень за результатами фактичної перевірки ФОП « ОСОБА_7 ». У разі передачі ОСОБА_5 неправомірної вигоди, розмір штрафу, який накладатиметься на ФОП « ОСОБА_7 » за результатами перевірки, складатиме близько 511 грн., а не 111 тис.грн

У подальшому, 29.01.2018 ОСОБА_8 прибув до приміщення ГУ ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лєскова, 2, зайшов до робочого кабінету ОСОБА_5 , де останній надав ОСОБА_8 акт вищевказаної перевірки, в якому зазначено порушення на суму 511 грн. В ході розмови, ОСОБА_5 на запитання ОСОБА_8 щодо непрацевлаштованого працівника повідомив, що на порушення трудового законодавства він закрив очі, не зазначав його в акті перевірки та відповідно не буде накладати штраф у розмірі 111тис.грн.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 вийшов з ОСОБА_8 на вулицю, де обговорив з останнім спосіб передачі та суму незаконної винагороди, зазначивши, що в день передачі коштів надасть податкове повідомлення-рішення для сплати штрафу на суму 511 грн.

Надалі, 02.02.2018 ОСОБА_8 повторно прибув до приміщення ГУ ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лєскова, 2, де в робочому кабінеті отримав від ОСОБА_5 податкове повідомлення-рішення № від 02.02.2018 для сплати штрафу на суму 510 грн. та податкове повідомлення-рішення №4 від 02.02.2018 на суму 1 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 вийшов з ОСОБА_8 на вулицю, запропонував йому сісти до власного автомобіля, після чого вони поїхали в двір будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в напрямку вул. Генерала Алмазова. Знаходячись в автомобілі, ОСОБА_5 жестом руки показав ОСОБА_8 , що грошові кошти в сумі 20 000 грн., необхідно покласти до бардачка автомобіля. Після того, як ОСОБА_8 поклав грошові кошти до бардачка, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_8 вийти з автомобіля.

У подальшому, ОСОБА_5 побачивши наближення автомобіля правоохоронців, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на власному автомобілі почав втікати з місця вчинення злочину.

У ході безперервного переслідування, ОСОБА_5 , заїхавши у двір будинку АДРЕСА_2 , намагаючись позбутись предмету неправомірної вигоди, викинув грошові кошти в сумі 20 000 грн., отримані від ОСОБА_8 з вікна власного автомобіля та намагався продовжити втечу, проте автомобіль ОСОБА_5 було заблоковано та останній був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Такі дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 368 КК України - отримання службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.
07.03.2018 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов до суду, кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
04.06.2018 між прокурором, якому надані права процесуального керівника в даному кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури та підтримання державного обвинувачення управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури АР Крим молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката обвинуваченого ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, яку сторони подали суду в підготовчому судовому засіданні та просили затвердити.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений, за участю захисника обвинуваченого, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 368 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставини, обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.
Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив суд угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_12 вказав, що вищезазанчена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений зрозумів роз`яснені судом права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_4 також підтримав угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Вважає при укладені угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.
Згідно з пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Як визначено ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана суспільним інтересам.
В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок , яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією частини першої статті 368 КК України.
До набрання вироком суду законної сили суд не вбачає підстав для скасування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.
Цивільний позов в провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 04.06.2018, укладену у кримінальному провадженні № 0000008 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури та підтримання державного обвинувачення управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури АР Крим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки.
Повернути заставодавцю ОСОБА_13 , 05.11.1976 року грошові кошти в сумі 35 240 гривень, які внесені 05.02.2018 року на рахунок Печерського районного суду м. Києва в якості застави за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Речовий доказ по справі - грошові кошти в сумі 20 000 грн., що перебувають на відповідальному зберіганні в ГУ СБУ в м. Києві та Київській області - повернути до УЗЕ в м. Києві ДЗЕ НП України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.
Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1