печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2017 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, що на праві власності належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку площею 0,1891 га кадастровий номер :03:007:0351, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; машиномісце № НОМЕР_1 площа 17,7 кв.м. реєстраційний номер 101, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру площею 92,3 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101; квартиру площею 151,1 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 13369247; транспортний засіб MAZDA CX-5 2488 (2013), червоний, ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 ; транспортний засіб TOYOTA CAMRY 2362 (2004), сірий, ДНЗ НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 , № двигуна НОМЕР_8 , № кузова НОМЕР_9 .

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 клопотання підтримали у повному обсязі, з викладених в ньому підстав, просили задовольнити. Обґрунтовуючи внесене клопотання прокурор посилався на те, що Слідчим відділом управлінням з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 29.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.04.2013 між ПАТ «Хмельницькоблнерго» в особі генерального директора ОСОБА_6 та ТОВ «Аркопласт» в особі директора ОСОБА_7 укладено договір підряду №Т-1 щодо електромонтажу, пусконалагоджувальних робіт, вимірювання та випробування в рамках будівництва ПС 110/10 кВ «Прибузька». Після чого, генеральний директор ПАТ «Хмельницькоблнерго» ОСОБА_6 діючи в інтересах третіх осіб в порушення вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель» та всупереч п. 6.3.3 ДСТУ Б Д.1.1 1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» достовірно знаючи, що роботи передбачені договором підряду безпідставно завищено та вартість устаткування придбаного ПАТ «Хмельницькоблнерго» у ТОВ «Аркопласт» незаконно збільшено вчинив розтрату коштів ПАТ «Хмельницькоблнерго» на загальну суму 23 407 202, 00 гривень. ОСОБА_6 , обіймаючи посаду генерального директора ПАТ «Хмельницькоблнерго», у період часу з 2013-2015 років, незаконно здійснив розтрату грошових коштів вищевказаного підприємства на загальну суму 23 407 202, 00 грн., чим спричинив йому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі, що підтверджується висновками судово-економічної експертизи, будівельно-технічної експертизи, актом позапланової ревізії та іншими доказами. Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що підпадає під вимоги п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України. Встановлено, що відповідно до інформації Міністерство юстиції України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.12.1997 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Також, відповідно до ч. 3 ст. 73 Сімейного кодексу України при відшкодуванні шкоди, завданої кримінальним правопорушенням одного з подружжя, стягнення може бути накладено на майно, набуте за час шлюбу, якщо рішенням суду встановлено, що це майно було придбане на кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів нерухомого майна, а також інформації про наявність (відсутність) транспортних засобів за ОСОБА_5 зареєстровано наступне рухоме та нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1891 га кадастровий номер :03:007:0351, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; машиномісце № 14 площа 17,7 кв.м. реєстраційний номер 101, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира площею 92,3 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101;квартира площею 151,1 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 13369247; транспортний засіб MAZDA CX-5 2488 (2013), червоний, ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 ; транспортний засіб TOYOTA CAMRY 2362 (2004), сірий, ДНЗ НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 , № двигуна НОМЕР_8 , № кузова НОМЕР_9 . Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Також, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Згідно з ч. 3 ст. 170 КК України - арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного/ обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, і перебувають у нього або інших осіб фізичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Також, ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту частково, а саме: накласти арешт на частину транспортного засобу MAZDA CX-5 2488 (2013), червоний, ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 та на частину транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2362 (2004), сірий, ДНЗ НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 , № двигуна НОМЕР_8 , № кузова НОМЕР_9 , що на праві власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною відчуження вказаного майна. В іншій частині клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки вказане майно належить їй на праві приватної власності за договором дарування, що не є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України, тому в цій частині клопотання прокурора про накладення арешту є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт на частину транспортного засобу MAZDA CX-5 2488 (2013), червоний, ДНЗ НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною відчуження вказаного майна.
Накласти арешт на частину транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2362 (2004), сірий, ДНЗ НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 , № двигуна НОМЕР_8 , № кузова НОМЕР_9 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною відчуження вказаного майна.
В іншій частині відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Особам, які не були присутні під час проголошення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 14.05.2018 року о 16-10 год.

Суддя ОСОБА_1