Справа № 369/8457/18
Провадження №1-кс/369/2707/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 10.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Києво Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 10.07.2018 року до Києво-Святошинського ВП ГУ ГП в Київській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_5 шляхом обману заволоділа його рухомим майном, а саме автомобілем марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить заявнику - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.07.2018 слідчим СВ Києво-Святошинського ВП матеріали по заяві ОСОБА_4 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004246 від 10.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та розпочате досудове розслідування.

13.07.2018 року з метою встановлення місця знаходження автомобіля марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , постановою слідчого СВ ОСОБА_3 , оголошено в розшук.

14.07.2018 року до Києво-Святошинського ВП надійшов письмовий рапорт інспектора СРПП ОСОБА_6 про те, що під час несення служби надійшло повідомлення про спрацювання системи «Рубіж», а саме встановлення місця знаходження автомобіля марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який пересувався по території с. Ходосівка в напрямку с. Лісники. В подальшому вказаний автомобіль було затримано на автостоянці магазину АТБ-маркет в с. Лісники по вулиці Ватутіна. Керування даним автомобілем здійснював ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

14.07.2018 в період часу з 16.50 по 17.10 год. за адресою: смт Чабани вул. Машинобудівників 6Б, під час огляду місця події виявлено автомобіль марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля, які в подальшому вилучено до Києво-Святошинського ВП в якості речового доказу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

14.07.2018 перебуваючи в Чабанівському ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області за адресою: смт Чабани вул. Машинобудівників 6Б, гр. ОСОБА_5 згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показів.

З викладеного вбачається, що гр. ОСОБА_5 здійснював керування автомобілем марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без законних на те підстав. Згідно з показів потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_5 заволодів вказаним автомобілем шахрайським шляхом, на законну вимогу власника, відмовлявся його повернути в наслідок чого переховувався, тобто є підстави вважати, що вказаний автомобіль є речовим доказом в розслідуванні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У даному випадку на автомобіль марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля, слід накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаної речі як речового доказу у даному кримінальному провадженні.
У даному випадку слід накласти арешт майна з забороною користуванням, розпоряджанням майном так як існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тому слідчий просив накласти арешт на автомобіль марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «OPEL Insignia», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , незастосування заборони розпоряджання та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, та просив задовольнити його.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.
Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має вжити заходів щодо запобігання зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.
З наведеного витікає, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно відповідає переліченим вище вимогам та свідчить про обставини вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Водночас, вирішуючи питання про можливість використання вказаного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наведений чинник заслуговує на негативну оцінку через те, що слідчим не доведено яке саме доказове значення має даний автомобіль, в розрізі об`єктової сторони злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Таким чином, накладення арешту на автомобіль з метою збереження їх як речового доказу є не обґрунтованим.
Отже, стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В клопотанні слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 10.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1