Справа № 524/5108/18
Провадження № 1-кп/524/340/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001397 з угодою про примирення відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 28.04.2018 року знаходячись біля залізничної колії на 298 км по вул. Чкалова, 192 м.Кременчука, поряд із ПП ВТК «Лукас», реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за допомогою стамески, яку заздалегідь взяв із собою, демонтував частини залізничної колії, а саме: металеві підкладки під рейки залізно-дорожнього полотна у кількості 3 шт. вартістю 135 грн. та металеві костилі для рейок у кількості 21 шт. вартістю 210 грн., які належать та перебувають на балансі ФОП « ОСОБА_6 », після чого поклав викрадене до сумки.

Проте, його злочинний умисел не було доведено до кінця, оскільки його дії були помічені патрульними УПП міста Кременчука, які зупинили ОСОБА_5 , тим самим унеможливили змогу вільно розпорядитись викраденим майном, хоча останній виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України.

23.06.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно до статей 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину повністю та щиро розкаявся. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 474 КПК України, у судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно зі статтею 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості чи середньої тяжкості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, який, згідно із статтею 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Також судом з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно до статей 468, 469, 471 КПК України.

Долю речових доказів, приєднаних до матеріалів кримінального провадження, необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, тобто підлягає поверненню власнику металеві костилі для рейок у кількості 21 шт., підкладки під рейки залізо-дорожнього полотна у кількості 3 шт., а частини стамески (дерев`яна ручка та металеве лезо), що зберігаються в камері зберігання речових доказів КВП конфіскувати.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінально-процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 23.06.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 23.06.2018 року покарання за цією статтею - штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в прибуток держави.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Речові докази металеві костилі для рейок у кількості 21 шт., підкладки під рейки залізо-дорожнього полотна у кількості 3 шт. - повернути власнику за належністю.

Речові докази частини стамески (дерев`яна ручка та металеве лезо), що зберігаються в камері зберігання речових доказів КВП конфіскувати.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1