Справа №485/489/18 20.09.2018

У Х В А Л А
20 вересня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5
на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2018 року.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт посилається на те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання. Зазначає, що усі накладені на нього стягнення є погашеними і він працює столяром в установі виконання покарання. Крім того, у нього є діти, які проживають з бабусею, оскільки їх мати загинула. Бабуся є пенсіонером та хворіє на сахарний діабет, а тому діти потребують його догляду.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 09 червня 2010 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією належного йому майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 серпня 2009 року по 04 листопада 2010 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

30 березня 2018 року від засудженого ОСОБА_5 до суду надійшла заява про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

Станом на 05 квітня 2018 року з призначеного вироком покарання ОСОБА_5 відбув 9 років 10 місяців 20 днів, невідбутий строк покарання становить 3 роки 1 місяць 11 днів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд послався на недостатність позитивних змін в особистості засудженого і його неготовність до самокерованої правослухняної поведінки, як то визначається ч.1 ст.6 КВК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону.

Так, в основу прийнятого рішення покладені дані характеристики та матеріалів особової справи ОСОБА_5 , з яких слідує, що засуджений з 20.08.2009 р. утримувався в установі виконання покарань (№1) м. Вінниця. Під час утримання характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 24.01.2011 р. відбував покарання у Вінницькій виправній колонії (№ 86) Вінницької області. За час відбування покарання характеризувався негативно. Хоча і був заохочений за зразкову поведінку та ставлення до праці 8 разів, з яких 5 разів правами начальника установи та 3 рази правами начальника відділення. Однак за порушення режиму відбування покарання 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 4 рази правами начальника установи та 3 рази правами начальника відділення. Серед допущених стягнень двічі був поміщений до дисциплінарного ізолятору установи. Допущені порушення виражалися у «Зберіганні заборонених предметів», «Порушення розпорядку дня», «Відмова від обшуку». Одне зі стягнень не погашене та зняте у встановленому законом порядку.

З 07.12.2017 р. засуджений відбуває покарання в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5)» - спеціалізована туберкульозна лікарня». На виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я, проходить курс протитуберкульозного лікування на стаціонарному відділенні. За час відбування покарання характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Стягнень і заохочень не має.

Апеляційний суд вважає, що з відомостей про особу ОСОБА_5 , що характеризують його під час відбування покарання, не вбачається таких даних, які б свідчили про його виправлення.

Наведені відомості посередньо характеризують засудженого ОСОБА_5 , у той ж час вони не свідчать саме про його виправлення під час відбування покарання.

Хоча накладені на ОСОБА_5 за період з 21.05.2012 23.07.2016 р. стягнення є погашеними, але є догана від 05.08.2017 р., яка не погашена. У той ж час, ця обставина не вказує на виправлення під час відбування покарання.

Окрім того, востаннє заохочення ОСОБА_5 мав 07.04.2016 р.

Таким чином, відсутні підстави вважати про наявність позитивних змін у особистості засудженого і його готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення та обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Хоча апелянт посилається на наявність у нього трьох неповнолітніх дітей, про що відсутні дані в матеріалах особової справи, але ця обставина не є підставою для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3