Справа № 357/6898/18
У Х В А Л А

21 червня 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні за №0002777, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно

В С Т А Н О В И В:
21.06.2018 до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні за №0002777, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 червня 2018 до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення від ДОП ОСОБА_3 , про те, що 20.06.2018 р. близько 16.00 год. по вул. Леваневського, 61, м. Біла Церква, Київської області, було зупинено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий та зареєстрований: АДРЕСА_1 , який зберігав при собі шприц, ємкістю 2мл, заповнений близько 1мл рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.

Під час затримання та обшуку гр. ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: шприц, ємкістю 2мл, заповнений близько 1мл рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який був поміщений до спецпакету 4506591.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, те що на вказаних вилучених предметах могли зберегтися сліди вчинення злочину, які мають значення в даному кримінальному провадженні для встановлення обставин злочину та можуть бути використанні як докази, а тому потребує детального дослідження шляхом проведення ряду судових експертиз, а тому в даному кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на вилучені предмети.

Слідчий надав до суду заяву, в якій просить розглядати клопотання за його відсутності та просить клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відомості про злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

20.06.2018 до чергової частини Білоцерківського ВП ГУ НП надійшло повідомлення від ДОП ОСОБА_3 , про те, що близько о 16 год. 20.06.2018 по вул. Леваневського, 61, м. Біла Церква, Київської області, було зупинено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , який зберігав при собі шприц, ємкістю 2мл, заповнений близько 1мл рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.

У своїх показаннях ОСОБА_4 повідомив, що вилучена у нього рідина коричневого кольору є наркотичним засобом опієм ацетильованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, приходжу до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до тимчасово вилученого майна може призвести до його зникнення чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки вищевказане тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 20.06.2018 під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину по АДРЕСА_2 , речі, а саме: шприц, ємкістю 2мл, заповнений близько 1мл рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який знаходиться у спецпакеті 4506591.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1