Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/399/18
Провадження № 1-кп/376/59/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження №0000362 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого в приватних осіб по разових угодах, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що 23.06.2015 року ОСОБА_6 всупереч вимог п. 2.1 «а» ПДР України, згідно з яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував технічно справним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Ford Transit» фургон малотоннажний «В», р.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого Білоцерківським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 21.02.2013 року, належить ОСОБА_9 .
23.06.2015 року близько 09 год., керуючи вищевказаним автомобілем, ОСОБА_6 рухався на 306 км автодороги Кременець - Біла Церква - Ржищів в напрямку м.Сквира в своїй смузі руху. При цьому він виявив перешкоду для руху (згідно п. 1.10 ПДР України - перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу) - велосипедиста, який рухався проїзною частиною в попутному напрямку ближче до правого краю проїзної частини, не порушуючи вимог Правил дорожнього руху України. В момент зближення із перешкодою, всупереч вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, ОСОБА_6 не дотримався безпечного інтервалу, в наслідок чого відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з велосипедом під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок якого останній впав та отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Сквирській ЦРЛ.
Відповідно до висновку експерта №328 від 01.07.2015 року при судово-медичній експертизі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знайдені наступні ушкодження: крововилив під м`які мозкові оболонки, в тканину головного мозку; крововиливи в м`які покриви голови; синець та садно в лобній області з права; крововиливи в м`яких тканинах нижніх кінцівок; синці на кінцівках; садна на лівій нозі.
Смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми з тривалим коматозним станом та забоєм головного мозку.
Описані ушкодження заподіяні тупими предметами, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.
Відповідно до висновку експерта №12-1/2079 від 09.02.2018 року встановлено,що водій автомобіля «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_1 , у дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами п.13.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку.
По причинах наведених у дослідницькій частині висновку покази водія автомобіля «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_1 щодо механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є неспроможними, а тому експертом при проведенні експертного дослідження не використовувались. По причинах наведених в дослідницькій частині висновку, оцінка дій велосипедиста не потребує спеціальних знань в галузі автотехніки. Дане питання може бути вирішене органами досудового слідства самостійно. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду, шляхом виконання вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру відомих експертові. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Грубі порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року, введеними в дію 01 січня 2002 року (з подальшими змінами) перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю і суду показав, що 23.06.2015 року близько 09 год., керуючи автомобілем марки «Ford Transit», який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , рухався з с. Шамраївка, Сквирського району в напрямку м. Сквира. При цьому він виявив велосипедиста, який рухався проїзною частиною в попутному напрямку ближче до правого краю проїзної частини. В момент зближення з велосипедистом, не дотримався безпечного інтервалу і відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з велосипедом під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок якого останній впав. Зупинивши автомобіль, почав відразу надавати допомогу потерпілому. Щиро кається, просить не позбавляти волі, добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_3 123000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди. Пред`явлений цивільний позов визнає.

Потерпіла ОСОБА_3 суду показала, що ОСОБА_10 батько, проживав у с. Золотуха, Сквирського району, працював у м. Сквира. Вранці 23.06.2015 року їй повідомили, що батько потрапив у ДТП, отримав тілесні ушкодження і госпіталізований у Сквирську ЦРЛ. Обвинувачений добровільно частково їй відшкодував 123000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди. Вважає недоцільно позбавляти волі ОСОБА_6 та застосувати додаткове покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що потерпілий ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік. Вранці 23.06.2015 року ОСОБА_10 велосипедом поїхав на роботу в м. Сквира, Київської області. Згодом їй повідомили, що чоловік потрапив у ДТП, отримав тілесні ушкодження і госпіталізований у Сквирську ЦРЛ.

Вважає недоцільно позбавляти волі обвинуваченого та застосувати додаткове покарання.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються згідно ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання посередньо, обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, з застосуванням ст.75, 76 КК України, звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки та покласти обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

За змістом ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Згідно ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Суд, враховуючи доведеність вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і його цивільно-правові наслідки, вважає стягнути з обвинуваченого на користь фінансового управління Сквирської районної державної адміністрації 1716,33 грн., витрачених Сквирською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування ОСОБА_10 , який потерпів від кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Речові докази: автомобіль марки «Ford Transit» фургон малотоннажний «В», р.н.з. НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями; велосипед з механічними пошкодженнями -повернути власникам.

Керуючись ст.100,124,129,370,374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3272,60 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь фінансового управління Сквирської районної державної адміністрації 1716,33 грн., витрачених Сквирською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування ОСОБА_10 , який потерпів від кримінального правопорушення.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000362: автомобіль марки «Ford Transit» фургон малотоннажний «В», р.н.з. НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями повернути ОСОБА_9 ; велосипед з механічними пошкодженнями -повернути ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1