Провадження №: 1-в/752/213/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про застосування амністії та звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 205-1 КК України, йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Захисник засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування амністії до засудженого, посилаючись на те, що 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ОСОБА_3 є суб"єктом даного закону, оскільки має неповнолітню дитину, тому просить звільнити його від відбування призначеного покарання.

Вислухавши прокурора, який просив відмовити в задоволенні клопотання, думку захисника, ознайомившись з поданими захисником матеріалами, суд прийшов до висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 ККУ, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до вимог ст.ст. 537, 539 КПК України питання про звільнення від покарання, в тому числі, на підставі акту амністії, після набрання вироком законної сили вирішується судом, в межах юрисдикції якого особа, відбуває покарання. Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року набрав законної сили 18.06.2018 року. Згідно даних вироку, долученого захисником, ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за межами м. Києва. Даних про те, що він відбуває покарання в межах Голосіївського району м. Києва і відповідно поставлений на облік в органах пробації Голосіївського району м. Києва у суду немає.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання захисника слід відмовити, оскільки воно подано з порушенням правил ст. 539 КПК України. Проте таке рішення не позбавляє права осіб на звернення із аналогічним клопотанням повторно з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд

ухвалив:
в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про застосування амністії до ОСОБА_3 та звільнення його від призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року за ч. 1 ст. 205-1 КК України покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 діб.

Суддя ОСОБА_1