АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1402/18 Справа № 189/573/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження № 0000647 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_7 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської облатсі від 25 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 ,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 2-ої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

застосовано примусові заходи медичного характеру, у вигляді поміщення його в психіатричну лікарню із звичайним наглядом

Районний суд прийшов до висновку, що на початну березня 2015 року, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з метою участі у діяльності непередбачених законом збройних формувань, так званого батальйону «Восток» «ДНР», знаходячись на території окупованого населеного пункту в м. Донецьк, Донецької області, ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи достовірно обізнаним, що батальйон «ВОСТОК» не відноситься до збройних формувань передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України, дав свою згоду на їх дотримання та виконання і добровільно вступив до батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В результаті ОСОБА_8 було призначено бійцем батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_8 , отримавши позивний « ОСОБА_9 » та зброю у користування: автомат «Калашникова», підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванню та виконання його цілей і завдань.

У подальшому керівництвом батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 поставлено бойові задачі: здійснювати чергування на блок посту, що був розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в районі СТО « ІНФОРМАЦІЯ_3 » а також здійснювати охорону штабу батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Умисні дії ОСОБА_8 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України - «Участь в не передбачених законом збройних формувань».

Посилаючись на те, що інкриміновані діяння, вчинено ОСОБА_8 у стані неосудності, прокурор просив застосувати до нього примусовий захід медичного характеру, у виді поміщення його в психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу змінити, виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Зазначає, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 69 від 12.04.2018 ОСОБА_8 у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, страждав і в теперішній час страждає на хронічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_8 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_8 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, не може постати перед слідством і судом. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у нього свідомості, чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 статті 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 69 від 12.04.2018 ОСОБА_8 у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, страждав і в теперішній час страждає на хронічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_8 можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_8 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, не може постати перед слідством і судом. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у нього свідомості, чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак ухвалу необхідно в цій частині змінити, із-за неправильного застосування закону.

В зв`язку з цим, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала у цій частині зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської облатсі від 25 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 260 КК України .

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: