Справа № 743/863/18
Провадження №1-кс/743/168/18
УХВАЛА

22 червня 2018 року смт. Ріпки

Слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , старшого слідчого СВ Ріпкинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органів досудового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 , діючи в інтересах власника майна ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність органів досудового розслідування. Скарга мотивована тим, що в СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП у Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0000613 від 02.12.2016 року за ст. 290 КК України, а саме, за фактом виявлення 27.11.2016 року на міжнародному п/п «Нові Яриловичі» під час перетинання державного кордону автомобіля MERCEDES-BENZ 320 CLK, д.н.з. НОМЕР_1 , який значиться в розшуку згідно обліку Інтерполу. Вказаний автомобіль було вилучено та передано на зберігання до Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області. В той час, після вилучення автомобіля слідчий Ріпкинського ВП не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не повернув власнику, як визначено у ч. 5 ст. 171 КПК України. Крім того, на території Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області відсутні належні умови зберігання транспортного засобу, тому тривале його зберігання призводить до негативного впливу на його стан та товарну цінність. Враховуючи викладене, скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність органів досудового розслідування, яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого автомобіля та зобов`язати слідчий відділ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області негайно повернути його.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав викладених в ній та просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення скарги.

Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Свої заперечення обґрунтовував тим, що згідно повідомлення Сектору Укрбюро Інтерполу ГУ НП в Чернігівській області від 21.12.2017 року власник автомобіля ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) був повідомлений про місцезнаходження свого автомобіля, проте офіційно надав заяву, в якій зазначив, що згідно повідомлення в поверненні автомобіля він не зацікавлений та уповноважив поліцейських розпоряджатися вилученим автомобілем на власний розсуд. З врахуванням цих обставин, автомобіль і не був повернутий власникові. Також слідчий підтвердив, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна автомобіля MERCEDES-BENZ 320 CLK, д.н.з. НОМЕР_1 він не звертався. Кримінальне провадження на даний час закрито.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходжу наступних висновків.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ст. 131 КПК України визначено перелік заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, до яких зокрема віднесене тимчасове вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

У ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Стаття 237 КПК України визначає, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, 02.12.2016 року до чергової частини Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт по факту затримання 27.11.2016 року на пункті пропуску «Нові Яриловичі» автомобіля MERCEDES-BENZ 320 CLK, д.н.з. НОМЕР_1 , який значиться в розшуку згідно обліку Інтерполу.

Дані за вказаним фактом були внесені 02.12.2016 року до ЄРДР за №0000613 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Постановою слідчого СВ Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 02.12.2016 року вилучений автомобіль MERCEDES-BENZ 320 CLK, д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні та поміщено на зберігання на територію Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області.

Таким чином, автомобіль MERCEDES-BENZ 320 CLK, д.н.з. НОМЕР_1 , набув фактично статусу тимчасово вилученого майна.

Незважаючи на це, слідчий не звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в порядку та строки, визначені в частині 5 ст.171 КПК України. Арешт на спірне тимчасово вилучене майно не накладений до часу розгляду скарги.

Оскільки визнання речовими доказами можливо лише стосовно тих речей і документів, які арештовані слідчим суддею в порядку частини 5 ст.171 КПК України, тому автомобіль втратив статус тимчасово вилученого майна.

Крім цього, у вказаній вище процесуальній нормі зазначено, що у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, таке майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Представництво інтересів власника майна ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) скаржником ОСОБА_3 , підтверджується довіреністю №474/2018 від 16.06.2018 року.

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що скарга на бездіяльність органів досудового розслідування в частині відмови у поверненні тимчасово вилученого автомобіля представникові його власника ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) - ОСОБА_3 , який, у відповідності до частини 1 ст.303 КПК України, є суб`єктом права звернення з відповідною скаргою, підлягає задоволенню.

Вимога скарги щодо визнання протиправною бездіяльність органів досудового розслідування задоволенню не підлягає, оскільки ч. 2 ст. 307 КПК України така форма судового захисту не передбачена.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 369, 376 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) задовольнити частково.
Зобов`язати старшого слідчого СВ Ріпкинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 негайно повернути автомобіль «MERCEDES BENZ 320CLK» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності 474/2018 від імені власника ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 23.06.2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1