Код суду 233 Справа № 233/5690/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період-період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту ведення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 409 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання відповідальності за окремі військові злочини» та опублікованої в Голосі України від 04 березня 2015 року № 39, кримінальна відповідальність за відмову від несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду настає з наступного дня після опублікування вищезазначеного закону, тобто з 05 березня 2015 року.
23 серпня 2014 року ОСОБА_5 призвано на військову службу до лав Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлено до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира відділення взводу снайперів.
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9,11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися статутів Збройних Сил України.
04 лютого 2015 року, молодший сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без отримання відповідного дозволу командування та без поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка на той час знаходилась у АДРЕСА_2 , не виконав свої службові обов`язки та проводив час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 , не вживаючи заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
02 листопада 2017 року ОСОБА_5 , усвідомивши власну протиправну поведінку самостійно з`явився до першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, 16, з щирим каяттям та повідомив обставини вчинення ним злочину.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира відділення взводу снайперів. Він був ознайомлений зі своїми обов`язками та з порядком проходження військової служби. Також йому було відомо про наслідки самовільного залишення військової частини. Коли з засобів масової інформації його рідним стало відомо, що він приймав участь в бойових діях в Донецькому аеропорті, то у його матері погіршився стан здоров`я. У зв`язку з чим, він неодноразово підходив до замполіту і просив відпустити його додому, проте йому відмовляли в цьому, тому 04 лютого 2015 року він вирішив покинути військову частину і поїхати додому. При цьому він про своє місцезнаходження своє командування не повідомляв, дозволу на покидання військової служби не отримував. Йому неодноразово телефонували з військової частини і попереджали про наслідки, проте він казав що він не приїде. В його родині було тяжке фінансове становище, мати дуже захворіла, дитина зламала хребет, у зв`язку з чим він вимушений був залишатись вдома і утримувати свою родину. Більше його не турбували, а через деякий час, восени 2017 року йому зателефонували з відділку поліції і повідомили, що його розшукують. Щиро розкаюється у вчиненому, причиною таких дій стали тяжкі обставини, які склалися в родині.
Окрім повного визнання своє вини, вина ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими письмовими доказами:
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 22 вересня 2014 року № 6 ОСОБА_5 з 22 вересня 2014 року був зарахований до списків особистого складу частини та на всі види забезпечення , а на котлове забезпечення з 23 вересня 2014 року при військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та призначений на посаду командира відділення взводу снайперів, ВОС-100182Д;
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 04 лютого 2015 року № 21 ОСОБА_5 03 лютого 2015 року під час участі в Антитерористичній операції та виконанні бойового завдання самовільно залишив базовий табір;
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 16 лютого 2015 року № 28 командиру відділення взводу снайперів молодшому сержанту ОСОБА_5 , який 04 лютого 2015 року самовільно залишив військову частину призупинено виплату грошового забезпечення з 16 лютого 2015 року;
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15 квітня 2015 року № 72 молодшого сержанта ОСОБА_5 звільнено від займаних посад та зараховано до списків особового складу який знаходиться у підпорядкуванні командира частини;
- відповідно до листа військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 від 15 липня 2016 року № 3545 молодший сержант ОСОБА_5 після 04 лютого 2015 року до військового комісаріату не звертався;
- відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , складену Костянтинівським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає - щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, приймаючи до відома досудову доповідь з соціально - психологічною характеристикою обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням його особи, а саме: останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , критично ставиться до вчиненого, усвідомлює свою протиправну поведінку, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання останньому у вигляді позбавленні волі в межах санкції ч. 3 ст.407 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Оскільки на переконання суду, можливість соціальної реабілітації не втрачена і виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без реального відбуття покарання.
Крім того, враховуючи обставини кримінального правопорушення, відношення ОСОБА_5 до вчиненого, характеризуючи дані останнього, суд вважає за недоцільне позбавляти обвинуваченого військового звання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Судових витрат не має.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, повідомляти командира військової частини про зміну місця служби. В разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1