справа № 462/4307/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сілець Кам`янка-Бузького району. Львівської області, українець, громадянин України, непрацюючий, з середньою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за ознаками ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , будучи засудженим 07.04.2011 року Червопоградським міським судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 304, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до 4х років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став і а повторно вчинив корисливий злочин.
17.12.2015 року, приблизно о 11 год. 00 хв.. ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_8 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна га власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу таємно викрав грошові кошти у сумі 29 000 гривень, що належать ОСОБА_8 , які знаходились у дивані в спальній кімнаті вищевказаної квартири, спричинивши останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
У судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та дав покази, що збігаються з викладеними обставинами, зазначив що щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за ч.2 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, висновок органу пробації, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , слід призначенні йому покарання у виді позбавлення волі. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Як вбачається з вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.01.18 року, що уточнений Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.07.18 року ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, зарахувавши повністю відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28.03.2017 року.
Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази по справі не надавлись. Процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.01.18 року призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 19.12.2017 року, як встановлено попереднім вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.01.18 року.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно. Суддя: