Дата документу Справа № 333/3639/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/3639/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/918/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28 липня 1993 року Інгулецьким районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.206 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з відстроченням покарання на 1 рік;

- 05 квітня 1994 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.141, ст.43 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

- 29 грудня 2002 року Інгулецьким районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 05 листопада 2003 року Інгулецьким районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 рок;

- 23 лютого 2006 року Дзержинським районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.188, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 11 жовтня 2010 року Ворошиловським районним судом м.Донецька за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 15 днів. Звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково 21 серпня 2013 року, невідбутий строк 11 місяців 21 день,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 27 листопада 2017 року.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 11 червня 2017 року по 20 червня 2017 року, включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що судом не в повній мірі враховані дані про його особу, те, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні мати похилого віку. Не було враховано і думку потерпілих, які просили суворо його не карати.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 також просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що призначене судом покарання є явно несправедливим через суворість. Судом не враховано, що останній визнав свою вину, щиро розкаявся, викрадене майно повернуто потерпілим, вчиненням правопорушення не було завдано матеріальної та моральної шкоди, у ОСОБА_6 на утриманні знаходиться мати похилого віку, яка хворіє, а також вагітна цивільна дружина. Крім того, прокурор просив призначити покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Згідно з вироком суду, 11 червня 2017 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №4 по вул.Олімпійській у м.Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, зайшов до приміщення під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_2 , де з першого поверху таємно викрав дитячий велосипед «geoby performahbc» з рамою синього кольору, вартістю 1800 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_10 , після чого зник з місця скоєння злочину разом із викраденим майном, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на вказану суму.

Крім того, 27 листопада 2017 року приблизно о 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 118 по вул. Космічній у м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, запримітив автомобіль «ЗАЗ 1102» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Далі, обравши вказаний автомобіль об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 застосувавши фізичну силу, відкрив водійські дверцята вказаного автомобілю, проник у салон, звідки з панелі автомобіля від`єднав та викрав: магнітолу «GT-66U» МрЗ АСС, сіро-чорного кольору, вартістю 290 грн; флешка-карту USB «Card-reader San Disk», об`ємом 4 Гб, вартістю 150 грн, що належать потерпілому ОСОБА_11 . Всього викрав майно на загальну суму 440 грн 00 коп.

Після цього, ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та знаходячись у дворі будинку №118 по вул.Космічна в м.Запоріжжя був затриманий працівниками поліції.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиросердно розкаявся, однак раніше неодноразово судимий, не працює, його стан здоров`я та думку потерпілих, незначну вартість вкраденого майна. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на мінімальний строк, та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які вони посилаються, фактично вже були враховані судом при призначенні покарання.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні кримінальні правопорушення проти власності, судимість не знята та не погашена, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4