Постанова

Іменем України
19 квітня 2018 р.

м. Київ
справа №566/387/16-к
провадження № 51-597км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396, за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Бокійма, Млинівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_4 , раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25 травня 2017 року. засуджено:
- ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців; за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією 1/6 частини майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією 1/6 частини майна, яке є його власністю. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 жовтня 2014 року і ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією 1/6 частини майна, яке є його власністю;
- ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України;
- ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців; за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і 6 місяців, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України;
- ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців; за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України;
- ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців; за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 листопада 2016 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнано винуватими в тому, що вони протягом грудня 2014 року, травня листопада 2015 року на території Рівненської області скоїли ряд крадіжок чужого майна, в тому числі із проникненням у житло та інше приміщення та незаконно заволоділи транспортними засобами.
Окрім того, ОСОБА_13 на початку вересня у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, неподалік с. Івання Дубенського району Рівненської області знайшов наркотичний засіб макову соломку, вагою 75, 844 г, який незаконно зберігав без мети збуту та вогнепальну зброю з боєприпасами, які зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_4 , до вилучення працівниками правоохоронних органів 15 вересня 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 10 серпня 2017 року вирок щодо засуджених змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_14 на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 40798, 09 грн. У решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд 2-ї інстанції безпідставно залишив вирок щодо засуджених в частині призначеного покарання без зміни. Зокрема вважає відсутніми підстави для застосування щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 положень ст. 75 КК України. Також зазначає, що апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, не навів докладних мотивів прийнятого рішення, підстав через які визнано апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та свого рішення належним чином не мотивував.
У запереченні засуджений ОСОБА_13 просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення щодо нього без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга є не обґрунтованою та просила її залишити без задоволення.
Захисники просили залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 без зміни.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинів та правильність кваліфікації їх дій, у касаційній скарзі прокурора не заперечується.
Доводи касаційної скарги прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме щодо невідповідності ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, є безпідставними.
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України вбачається, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, наводяться докази, що спростовують її доводи.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок місцевого суду, належним чином перевірив доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості призначеного засудженим покарання, і визнав їх необґрунтованими, мотивувавши своє рішення, та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Зокрема, апеляційний суд урахував: ступінь тяжкості вчинених засудженими злочинів, віднесених законом до злочинів середньої тяжкості та тяжких; позитивні характеристики ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної злочинами шкоди, наявність на утриманні у ОСОБА_11 та ОСОБА_13 неповнолітніх дітей, а у ОСОБА_12 - трьох малолітніх дітей; позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні усім засудженим, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, є обґрунтованим. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім того, касаційна скарга прокурора не містить доводів про невідповідність призначеного засудженим покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засуджених внаслідок м`якості.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
Ураховуючи зазначене, доводи касаційної скарги прокурора є необґрунтованими і колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 серпня 2017 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_15 ОСОБА_2 ОСОБА_3