Справа №592/2367/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/129/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 березня 2018 року про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційні скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 06 березня 2018 року під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Чинний кримінальний процесуальний кодекс України не містить імперативних норм щодо обов`язковості подання слідчим, прокурором клопотань слідчому судді виключно до канцелярії відповідного суду чи конкретній уповноваженій особі працівнику суду. Таким чином, подавши 07.03.2018 року клопотання у відділення пошти, слідчим дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України і строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту не порушено. Вилучені речі та рідини є доказом злочину, оскільки містять відомості про характер і обсяги проведених злочинних дій щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

14 березня 2018 року слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Сумської області ОСОБА_7 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_8 про арешт майна.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що слідчий і прокурор при подачі клопотання про арешт майна до слідчого судді, повинні керуватися саме ст. 132, ст. 171 КПК України, тобто подати клопотання до суду, а не на пошту та у визначений строк. На час надходження клопотання до суду минув строк подачі клопотання. 07.03.2018 року слідчий подав клопотання у відділення пошти, 12.03.2018 року клопотання надійшло до суду.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури власника майна ОСОБА_9 було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Слідчий суддя, обчислюючи строк для звернення слідчого з клопотанням про арешт майна визначив, що його подано 12 березня 2018 року, взявши до уваги дату реєстрації клопотання в канцелярії суду, що підтверджується відповідним штампом вхідної кореспонденції.

В той же час, як вбачається з матеріалів провадження, клопотання подано слідчим через відділення поштового зв`язку 07 березня 2018 року, що підтверджується описом та конвертом з датою прийняття на пошту 07 березня 2018 року. Таким чином, відповідні доводи прокурора є обґрунтованими і підтверджуються матеріалами справи.

Твердження слідчого судді, що клопотання слідчого та прокурора повинно подаватися лише до суду, а не поштою, суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з постановленням нової ухвали на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно та додані до нього документи, колегія суддів вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0000004 від 16 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що починаючи з грудня 2017 року по теперішній час, на території Сумської області ОСОБА_9 через оголошення в мережі Інтернет, збував незаконно виготовлені алкогольні напої.

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено картонні коробки без написів, в яких містяться полімерні ємності, сріблястого кольору, з рідиною з характерним запахом спирту приблизним об`ємом 10 л. кожна, у загальній кількості 31 шт., з яких вибірково відібрано зразок, який умовно позначений "Зразок № 1".

Постановою старшого слідчого від 07.03.2018 року, дані речі і рідини визнані речовими доказами.

Згідно клопотання слідчого, необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що незастосування цього заходу, на думку слідчого, може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення майна.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на переконання колегії суддів є обґрунтовані підстави вважати, що вказане в клопотанні слідчого майно відповідає вказаним вище критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на таке майно.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Враховуючи, що вказане майно є важливим доказом у даному провадженні, а також початкову стадію досудового розслідування, що зумовлює необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, колегія суддів вважає, що для запобігання ризикам приховування, перетворення та відчуження даних речових доказів, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим та доцільним.

Колегія суддів бере до уваги, що зазначені вище ємкості з рідиною, цілком обґрунтовано були постановою слідчого у справі визнані речовими доказами, й вони фактично відповідають критеріям речових доказів, передбаченим КПК України. Зокрема, ємкості з рідиною можуть бути предметом злочину, за ознаками якого були внесені відомості до ЄРДР

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що клопотання слідчого є обґрунтованим та відповідає вимогам, передбаченим ст. 171 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування є виправданим таке втручання в право власності особи та накладення арешту, шляхом застосування заборони відчуження, розпорядження та користування майном, про яке слідчий зазначає в клопотанні.

Разом з тим, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або буде встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, третя особа наділена правом ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення апеляційної скарги прокурора та клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 березня 2018 року про відмову в арешті майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_8 про накладення арешту на речі та рідини, вилучені 06 березня 2018 року під час обшуку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження майном, а саме на: картонні коробки без написів, в яких містяться полімерні ємності, сріблястого кольору, з рідиною з характерним запахом спирту приблизним об`ємом 10 л. кожна у загальній кількості 31 шт., з яких вибірково відібрано зразок, який умовно позначений "Зразок № 1".

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_8 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5