АПЕЛЯЦІЙНИЙСУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

13 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

перевіривши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року було задоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою (екстрадиційного арешту) щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, без постійного місця проживання в Україні, -

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Продовжено строк застосованого екстрадиційного арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації на строк, який не може перевищувати дванадцяти місяців, та який слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 , а саме з 12:40 години 27 січня 2018 року.

Строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку застосованого екстрадиційного арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 було визначено на шістдесят днів, а саме до 12:40 години 21 червня 2018 року.

Зобов`язано прокурора відділу прокуратури Київської області, який проводить екстрадиційну перевірку, за погодженням із установою тримання під вартою забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_6 із постановленням відповідного діагнозу, а також забезпечити лікування останнього відповідно до поставленого діагнозу.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 не є громадянином України, в тому числі рішення про надання статусу біженця або рішення про надання захисту на день розгляду клопотання щодо останнього не приймалося, при цьому останній звернувся до УДМС у м. Києві із заявою про надання захисту, інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК РФ відповідає злочину, передбаченого ч. 1 ст. 447 КК України, який є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі, також строк давності притягнення до кримінальної відповідальності останнього не сплив. У зв`язку з зазначеним, з урахуванням закінчення двомісячного строку, встановленого ст. 584 КПК України, тих обставин, які враховувалися слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний момент є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки народного депутата України ОСОБА_11 .

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисник вказує на те, що слідчим суддею не було достатньо ґрунтовно досліджено обставини справи, а саме не враховано, що ОСОБА_6 покинув територію Російської Федерації у 2013 році, подав до органів ДМС України заяву про надання додаткового захисту, оскільки існує загроза його життю, безпеці свободи в країні його походження Російській Федерації. Також, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 жодного разу не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, активно займається громадською діяльністю, отримує освіту, має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та малолітнього сина, місце проживання в м. Києві.

Зазначає, що народний депутат України ОСОБА_11 готовий взяти на поруки ОСОБА_6 , забезпечити його явку до правоохоронних органів, суду та йому зрозумілі наслідки взятого на себе зобов`язання.

Звертає увагу на те, що відсутні ризики неправомірної поведінки ОСОБА_6 з огляду на дані про його особу.

Крім того, вказує на те, що ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я та в умовах СІЗО не отримує необхідного лікування, при цьому акцентує увагу на наявність у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та затриманого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 27.01.2018 о 12 год. 40 хв. працівниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль», в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мегиона Тюменської області Російської Федерації, якому ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2018 року застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018, на підставі ст. 584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт до ОСОБА_6 , строком до 29.04.2018 р., до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації.

Генеральною прокуратурою України 06.02.2018 року отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності та надано доручення прокуратурі Київської області на проведення екстрадиційної перевірки, яка на даний час триває.

В ході перевірки встановлено, що постановою слідчого СЧ СУ УМВС Росії по ХМАО-Югре від 21.08.2017 у кримінальній справі №201746613/49 ОСОБА_6 притягнутий як обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ (участь на території іноземної держави у військових формуваннях, не передбачених законодавством даної держави).

Постановою оперуповноваженого ВКР ВМВС в м. Мегиону від 24.08.2017року ОСОБА_6 оголошений в міжнародний розшук.

Цього ж числа, постановою судді Мегионського міського суду Ханти- Мансийського автономного округу-Югри стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Початок зазначеного строку визначено з часу передачі ОСОБА_6 представникам правоохоронних органів російської сторони.

Інкриміновані ОСОБА_6 злочинні діяння за законодавством України кваліфікуються за ч. 1 ст. 447 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі, при цьому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не закінчився.

23.04.2018 року перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

23.04.2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосованого екстрадиційного арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації на строк, який не може перевищувати дванадцяти місяців, та який слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 , а саме з 12:40 години 27 січня 2018 року.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду першої інстанції, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, які мають значення при вирішенні питання продовження запобіжного заходу до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації виходячи з тих обставин, що двомісячний строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується та прокурором наведено у відповідності до ст. 584 КПК України підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою.При цьому встановлено, що продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

Крім того, колегія суддів, погоджується з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, а саме те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Приймаючи рішення про продовження щодо ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останньої ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_6 неможливе продовження екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422, 584 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року, якою було задоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою (екстрадиційного арешту) та продовжено строк застосованого екстрадиційного арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації строком на шістдесят днів, а саме до 12:40 години 21 червня 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил ч. 4 ст. 424 КПК України є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 с і к