Єдиний унікальний номер 236/1949/16-к
Номер провадження 11-кп/775/609/2018

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №0000620 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, особи, яка має інвалідність ІІІ групи внаслідок загального захворювання, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ст. 289 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1100 (однієї тисячі ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, та виправдано через недоведеність, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваного вироку, суд першої інстанції встановив: згідно з обвинувальним актом, який надійшов до суду із Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області, 18.06.2016р. приблизно о 02 год. 20 хв. ОСОБА_10 , за попередньою змовою спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на ділянці місцевості, розташованій на відстані 10 м. від опори ЛЕП № 56 на автодорозі сполученням м. Лиман - с. Щурове м. Лиман Донецької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, незважаючи на те, що за їхніми діями спостерігають потерпілі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшли до мопеду марки «ALFA LUX», який належить ОСОБА_13 , та мопеду марки «ZS50F», який належить ОСОБА_14 , та не запускаючи двигуни, покотили ці транспортні засоби з використанням власної фізичної сили в бік залізничного переїзду в напрямку м. Лиман Донецької області, таким чином незаконно заволоділи вказаними транспортними засобами.

Після цього, подолавши шлях довжиною 1 км. від місця вчинення злочину, ОСОБА_11 один з мопедів, двигун якого не вдалося привести до дії, сховав в яру поблизу залізничного переїзду, а ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 завели двигун другого мопеду, на якому вони всі разом попрямували до м. Слов`янська Донецької області. В подальшому вказаний мопед вони сховали в гаражі, розташованому по АДРЕСА_3 , котрий належить ОСОБА_15 . Своїми діями ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , заподіяли потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 матеріальну шкоду.

ОСОБА_10 органом досудового розслідування висунуте обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Також згідно з обвинувальним актом, 18.06.2016р. приблизно о 02 год. 20 хв. ОСОБА_9 за попередньою змовою спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на ділянці місцевості, розташованій на відстані 10 м. від опори ЛЕП № 56 на автодорозі сполученням м. Лиман - с. Щурове м. Лиман Донецької області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незважаючи на те, що за їхніми діями спостерігають потерпілі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшли до мопеду марки «ALFA LUX», який належить ОСОБА_13 , та мопеду марки «ZS50F», який належить ОСОБА_14 , та не запускаючи двигуни, покотили ці транспортні засоби з використанням власної фізичної сили в бік залізничного переїзду в напрямку м. Лиман Донецької області, таким чином незаконно заволоділи вказаними транспортними засобами.

Після цього, подолавши шлях довжиною 1 км. від місця вчинення злочину, ОСОБА_11 один з мопедів, двигун якого не вдалося привести до дії, сховав в яру поблизу залізничного переїзду, а ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 завели двигун другого мопеду, на якому вони всі разом попрямували до м. Слов`янська Донецької області. В подальшому вказаний мопед вони сховали в гаражі, розташованому по АДРЕСА_3 , котрий належить ОСОБА_15 . Своїми діями ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , заподіяли потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 матеріальну шкоду.

ОСОБА_9 органом досудового розслідування висунуте обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

З вироком суду не погодився прокурор та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване судове рішення, дослідив у судовому засіданні суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду, проте не зазначив чому бере до уваги одні докази і відкидає інші.

Крім того, висновки суду містять істотні суперечності. Суд безпідставно не взяв до уваги слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_16 , оскільки на час проведення слідчої дії він висновком СПЕК визнаний психічно здоровим.

Висновки суду щодо невинуватості Мелешка побудовані на врахуванні лише частині конкретних доказів, без їх оцінки у сукупності. Також, суд помилково вважав доведеним факт перебування ОСОБА_17 у безпорадному стані внаслідок сильного сп`яніння, оскільки на досудовому слідстві той чітко розповідав всі обставини вчинення злочину.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Обвинувачені, захисники та представник обвинуваченого ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілі про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, в суд не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апелянта, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, приписами ст.404 ч.2 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно вимог, ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 374 КПК України передбачає, що у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються:

-формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

-докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

-мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необгрунтованою і т.і.

Крім того, п.п. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою - підстави для цього.

Проте, суд першої інстанції, істотно порушив наведені вимоги кримінального процесуального законодавства і у мотивувальній частині вироку, замість викладення визнаного доведеним обвинувачення за ст.289 ч.1 КК України, зазначив, що « ОСОБА_10 висунуте обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті» та переписав обставини встановлені органом досудового розслідування за ст.289 ч.2 КК України.

Після цього, на п`ятій сторінці вироку суд виклав свої висновки, що подія такого кримінального правопорушення та причетність ОСОБА_18 до його вчинення підтверджені як його зізнавальними показаннями так і іншими доказами дослідженими судом.

В подальшому, у вироку суд наводить висновки, які суперечать вищенаведеним та зазначає, що кваліфікуючі ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, вчинення злочину повторно, застосування насильства що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або погрози застосування такого насильства» не знайшли свого підтвердження в суді, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України. При цьому, суд не зазначає, яким саме транспортним засобом заволодів ОСОБА_10 з тих, які були зазначені в обвинувальному акті.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального законодавства є істотними і безумовно тягнуть скасування оскаржуваного вироку.

Із змісту рішень Європейського суду з прав людини ухвалених у справах: «Ващенко проти України», «Маттоціа проти Італії», «Абрамян проти Росії», вбачається, що однією з важливих передумов забезпечення права на захист та справедливого розгляду є доведення до відома обвинуваченого повної та детальної інформації про обставини обвинувачення та правової кваліфікації.

З огляду на наведені висновки ЄСПЛ, суд позбавив ОСОБА_18 можливості реалізувати право на захист від конкретного обвинувачення в суді апеляційної інстанції, оскільки змінив кваліфікацію його дій, не виклавши у вироку обвинувачення визнане доведеним.

Крім того, зазначені порушення позбавляють апеляційний суд можливості надати оцінку правильності кваліфікації встановленої судом.

Суперечливими та неоднозначними є висновки суду першої інстанції й щодо виправдання ОСОБА_9 . Так у мотивувальній частині вироку суд приходить висновків про недоведеність, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_17 , а у резолютивній частині виправдовує його за недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Під час нового судового розгляду суд першої інстанції має дотриматись вимог Гл.28 КПК України, врахувати всі доводи сторін кримінального провадження, безпосередньо дослідити всі докази, дати їм оцінку відповідно до вимог Гл.4 КПК України та ухвалити судове рішення з дотриманням Гл.29 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000620 скасувати.

Призначити новий розгляд у кримінальному провадженні №0000620 у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: