Постанова
Іменем України

26 квітня 2018 року
м. Київ

справа № 235/10108/15-к
провадження № 51-1058км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 04 серпня 2016 року у кримінальному провадженні,

за обвинуваченням
ОСОБА_10 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий народився у м. Димитрові Донецької області та проживав в

м. Покровську Донецької області, з середньо-спеціальною освітою, працював токарем, несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , стягнуто

із ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 4673 грн, та у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 та

ОСОБА_7 по 50 000 грн кожній особі.
Судом вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_10 11 вересня 2015 року приблизно о 20-ій год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , у ході сварки з раніше незнайомим йому ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом на умисне вбивство останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не менше чотирьох разів прицільно вистрілив з револьверу для тренувальної стрільби моделі «Keseru Muvek», зарядженого патронами «Флобер» калібру 4 мм, у напрямку потерпілого. Унаслідок цих пострілів ОСОБА_10 влучив у ОСОБА_11 , завдавши йому смертельного вогнепального поранення передньої поверхні грудної клітини зліва. Від отриманих поранень ОСОБА_11 помер.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року вирок районного суду залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які її подали
У касаційній скарзі з доповненнями прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та даним, що характеризують особу засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Так, зокрема, прокурор вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання у визначеному розмірі є несправедливим через м`якість, судом не прийнято до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його тяжкості та об`єкту, даних, які характеризують особу засудженого, його поведінку протягом судового розгляду та ставлення до вчиненого. Крім того, сторона обвинувачення стверджує, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу прокурора та потерпілих без задоволення, всупереч вимогам ст. 419 КПК, в ухвалі не навів переконливих підстав прийняття такого рішення, не надав вичерпної відповіді на всі доводи апеляцій, у тому числі й на доводи потерпілих щодо несправедливого вирішення заявлених ними цивільних позовів.
Потерпілі у своїй касаційній скарзі також просять скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду через істотні порушення кримінального процесуального закону

та невідповідність призначеного ОСОБА_10 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого унаслідок м`якості. Також потерпілі вказують на те, що апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності, у той час як їм не було належним чином повідомлено про дату й час такого розгляду.
Захисник засудженого ОСОБА_9 у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу апеляційного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 115 КК, стверджуючи про неправильну кваліфікацію дій його підзахисного, оскільки, за твердженням сторони захисту, у ОСОБА_10 не було прямого умислу на убивство ОСОБА_11 . Крім того, захисник також наполягає на тому, що апеляційний суд порушив вимоги кримінального процесуального закону, а саме

ст. 419 КПК в частині обов`язку суду навести в ухвалі при залишенні апеляційної скарги без задоволення, переконливих підстав прийняття такого рішення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів вважає, що їх необхідно частково задовольнити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, а як вбачається з п. 5 ч. 2 цього ж положення судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Також відповідно до ст. 405 КПК, яка визначає порядок та правила проведення апеляційного розгляду, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином поінформовані про дату, час та місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або за рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Разом із тим, у матеріалах провадження відсутні відомості про те, що потерпілим

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про день, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції.
Однак незважаючи на відсутність у справі відомостей про належне повідомлення потерпілим про апеляційний розгляд провадження апеляційний суд, констатувавши

в своїй ухвалі протилежне, провів розгляд справи за їх відсутності, що є істотним порушенням процесуального закону і тягне за собою безумовне скасування ухвали апеляційного суду.
До того ж, відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно зі ст. 94 КПК. Також, суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За ст. 419 КПК у мотивувальній частині апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, зазначених вимог закону в цій справі належним чином не дотримався.
З матеріалів кримінального провадження видно, що апеляційний розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 проводився за апеляційними скаргами останнього, його захисника, прокурора та потерпілих.
При цьому апеляційний суд, залишаючи скарги сторін кримінального провадження

без задоволення, усупереч ст. 419 КПК не надав вичерпної відповіді про те, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами, він визнав наведені у скаргах доводи неспроможними.
Як видно зі змісту апеляційних скарг прокурора та потерпілих, вказані особи порушували питання про необхідність скасування вироку районного суду та ухвалення апеляційним судом нового вироку, відповідно до якого ОСОБА_10 необхідно було призначити більш суворіше покарання. При цьому свою позицію прокурор та потерпілі обґрунтовували тим, що при визначенні необхідних виду та розміру покарання суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільної небезпечності, способу та знаряддя його вчинення, зухвалої поведінки винного протягом судового розслідування та ставлення

ОСОБА_10 до наслідків свого діяння, який не висловлював щирого каяття у вчиненому, що свідчить про відсутність у нього критичного ставлення до скоєного протиправного діяння.
Також потерпілі звертали увагу на те, що суд не взяв до уваги їх позиції про необхідність призначення винуватому суворого покарання. Крім того, потерпілі у своїй апеляційній скарзі наполягали на тому, що заявлені ними цивільні позови, у тому числі про стягнення з ОСОБА_10 моральної шкоди, були вирішені судом несправедливо, а визначена районним судом сума такої шкоди є необгрунтовано заниженою.
Захисник засудженого ОСОБА_9 порушував питання про скасування вироку щодо ОСОБА_10 та про необхідність закриття кримінального провадження на підставі

п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. При цьому, захисник стверджував про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, наполягав на тому, що кваліфікація дій його підзахисного за ст. 115 КК є неправильною, оскільки в його діях відсутній прямий умисел на вчинення убивства, що, за позицією сторони захисту, підтверджується даними, наведеними у висновку судової балістичної експертизи.
Проте залишаючи ці апеляційні скарги без задоволення, суд апеляційної інстанції

не спростував усіх доводів, наведених у цих документах, і взагалі не зазначив підстав, на яких він визнав наведені у скаргах доводи щодо несправедливості призначеного покарання необґрунтованими, належним чином не спростував їх, обмежившись загальною фразою про відповідність міри покарання положенням ст. 65 КК, замість того, щоб всебічно і повно проаналізувати доводи прокурора та потерпілих і дати на них обґрунтовану відповідь.
Також не отримали відповідної оцінки та належного спростування й доводи потерпілих щодо неправильного вирішення судом першої інстанції заявлених ними цивільних позовів про стягнення моральної шкоди натомість, суд апеляційної інстанції обмежився простим констатуванням факту про законність рішення районного суду в цій частині.
Таким чином, з огляду на наведене, рішення апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим, також і через порушення ним вимог ст. 419 КПК, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції,
За таких обставин, касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, перевірити всі доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах прокурора, потерпілих, засудженого та його захисника оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів. Крім того, під час нового розгляду, апеляційний суд має врахувати, що відповідно до інформації, що міститься у листі ДУ «Криворізька виправна колонія №80» (ВХ 7893/0/170-18 від 16.03.2018) засуджений ОСОБА_10 , 1969 року народження, помер у міжобласній лікарні м. Дніпра, куди був направлений для лікування.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII),
ухвалив
касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_10 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3