ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/61/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів:. ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Таврійське Оріхівського району Запорізької області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

частково задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16 листопада 2018 року, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2018 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що слідчим суддею при прийнятті рішення не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, зокрема, щодо осіб, яким встановлена 2 група інвалідності, з використанням службового становищ, внаслідок чого, зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваної іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2018 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки або домашній арешт у нічний час з 22.00 до 05.00 години.

Апелянт вважає, що відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені слідчим у клопотанні, а сама лише тяжкість злочину, не є підставою для застосування до підозрюваної цілодобового домашнього арешту.

Також просить врахувати дані про особу ОСОБА_7 , яка раніше не судима, є особою передпенсійного віку, має постійне місце проживання та робити, де позитивно характеризується, міцні соціальні зв`язки, а також сукупність захворювань.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти скарги захисника, підозрювану та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 149 КК злочину.

У клопотанні зазначено, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 149 КК злочину.

З посиланням на наявність передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, зазначив про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_7 , вислухані думки слідчого, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Також слідчим суддею було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який зазначений слідчим у клопотанні, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не надано достатніх доказів тих обставин, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, з урахуванням того, що стороною обвинувачення були доведені лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Однак, незважаючи на те, що в ході розгляду провадження встановлені наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а також існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінуючи конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваної, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді про заборону підозрюваній ОСОБА_7 залишати житло цілодобово, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Так, ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце проживання, де мешкає з родиною: матір`ю особою похилого віку, дітьми та онуками, також має постійне місце роботи, при цьому як за місцем проживання, так і за місцем роботи позитивно характеризується, страждає на низку захворювань, є особою передпенсійного віку.

Тобто, на думку колегії суддів, цілодобове обмеження пересування підозрюваної поза межами місця проживання, стане тягарем для родини ОСОБА_7 , не дасть їй змоги працювати, що в подальшому потягне за собою нарахування меншої суми пенсійного забезпечення, а з урахуванням того, що підозрювана є депутатом Таврійської об`єднаної територіальної громади, застосований запобіжний захід обмежить виконання нею своїх обов`язків депутата.

Крім того, судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваної після застосування щодо неї 19.09.2018 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яка не порушувала покладених на неї процесуальних обов`язків, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, що не спростовано стороною обвинувачення, а також самостійно з`явилася за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є невиправдано обтяжливим для останньої, тому колегія суддів вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, з метою чого, колегія суддів вважає за доцільне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Посилання прокурора на неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, не впливає на правильність висновків слідчого судді та не є визначеною законом підставою для застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу, з урахуванням обставин, наведених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Крім того, відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя серед іншого врахував і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, у сукупності з іншими обставинами, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи прокурора про те, що слідчим суддею при прийнятті рішення не враховані обставини вчинення злочину, а саме, що його було вчинено щодо осіб, яким встановлена 2 група інвалідності, з використанням службового становища, не є предметом розгляду при вирішенні питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, проте, оцінка даній обставині буде дана судом при розгляді кримінального провадження по суті.
З урахуванням викладених вище обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16 листопада 2018 року, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_7 залишати місце проживання в період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , до 16 листопада 2018 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 обовязки, передбаченіпунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; прибувати до слідчого, прокурора в суд за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: