Провадження № 1-кп/161/267/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000087 від 12 липня 2017 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), учасника бойових дій, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитися від походження військової служби, не отримавши відповідного дозволу відповідного начальника, 17 серпня 2016 року о 11:45 годині не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_3 , розташованої у АДРЕСА_2 та в період з 11:45 години 17 серпня 2016 року по 17:00 годину 26 жовтня 2017 року був відсутній на службі, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, визнав повністю та показав, що 17 серпня 2016 року він був направлений на лікування у м. Луцьк у військовий шпиталь, однак у шпиталь не прибув, а поїхав додому. На місце служби прибув 26 жовтня 2017 року.

Окрім цього, обвинувачений зазначив, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст. 349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.407 ч.4 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Згідно вимоги УІЗ ГУНП у Волинській області встановлено, що ОСОБА_3 не судимий (а.с.52).

За місцем проходження військової служби ОСОБА_3 характеризується негативно (а.с.61).

За місцем постійного проживання ОСОБА_3 характеризується посередньо (а.с.67).

Згідно посвідчення встановлено, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій (а.с.56).

З медичних довідок встановлено, що ОСОБА_3 осудний на обліку у лікарів не перебуває (а.с.53-54).

Відповідно до довідки про склад сім`ї встановлено, що ОСОБА_3 проживає спільно із батьками (а.с.66).

Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як тяжкого, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин покарання, визнанням своєї вини, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті ближче до мінімальної межі.

Разом з тим, суд враховуючи, критичне ставлення ОСОБА_3 до скоєного, молодий вік, наявність постійного місця проживання, необхідність утримання неповнолітньої дитини, статус учасника бойових дій, бажання бути корисним для суспільства, а також те, що йому призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та покладанням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись, ст.124,368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1