Номер провадження: 11-сс/785/1251/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

Головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

апелянта адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на відмову в наданні для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000101 від 12.03.2014 року,-

встановив:

Захисник ОСОБА_6 06.07.2018 року звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на постанову процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000101 від 12.03.2014 року відносно ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про надання для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року у відкритті провадження за даною скаргою було відмовлено. Ухвала мотивована тим, що адвокат ОСОБА_6 фактично оскаржує відмову процесуального керівника в наданні для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 , однак ч. 1 ст. 303 КПК України таке оскарження не передбачено.

На дану ухвалу захисник адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою визнати скаргу захисника ОСОБА_6 такою, що підлягає розгляду та повернути скаргу до суду першої інстанції для розгляду іншим слідчим суддею.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 зазначає, що вважає ухвалу незаконною, оскільки оскаржується бездіяльність прокурора, а саме порушення ним вимог ч. 3 ст. 253 КПК України у вигляді ненадання стороні захисту результатів НСРД відносно ОСОБА_7 , з вимогами про зобов`язання прокурора виконати дії ознайомити захист з цими результатами.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновків про таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частинами 1, 3 статті 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Тому главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

При цьому, стаття 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування. До них відносяться, серед інших, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк .

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_6 06.07.2018 року звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність процесуального керівника ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000101 від 12.03.2014 року відносно ОСОБА_7 , яка виразилась у ненаданні прокурором стороні захисту для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 , що є порушенням ч. 2 ст. 253 КПК України (а. с. 1-4).

Так, 19.06.2018 року захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_9 звернулися до прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 з клопотанням про надання для ознайомлення матеріалів НСРД відносно підозрюваного ОСОБА_7 , а також процесуальних документів, якими надавалося таке право органу досудового розслідування для обмеження прав ОСОБА_7 (а. с. 11).

Постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 від 21.06.2018 року в задоволенні клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , відмовлено (а. с. 13).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року у відкритті провадження за даною скаргою було відмовлено. Ухвала мотивована тим, що адвокат ОСОБА_6 фактично оскаржує відмову процесуального керівника в наданні для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 , однак ч. 1 ст. 303 КПК України таке оскарження не передбачено (а. с. 43).

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком слідчого судді районного суду і вважає його передчасним, в зв`язку з тим, що слідчий суддя неповно дослідив постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яка є невмотивованою та такою, що суперечить іншим процесуальним рішенням прокурора у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Так, прокурор відмовив у задоволенні клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , посилаючись на те, що надання для ознайомлення стороні захисту зазначених в клопотанні матеріалів кримінального провадження №0000101 до його завершення на цій стадії кримінального провадження може зашкодити повноті досудового розслідування та неможливості запобігання розголошення відомостей, отриманих під час проведення досудового розслідування і притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також може зашкодити досудовому розслідуванню іншим чином шляхом можливого впливу на свідків, спеціалістів, експертів, переховування речей та документів, вилучення яких планується у подальшому під час досудового розслідування (а. с. 13).

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, передбачено, що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Статтею 221 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Статтею 253 КПК України передбачено, щ о особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження.

Конкретний час повідомлення визначається із урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідне повідомлення про факт і результати негласної слідчої (розшукової) дії повинне бути здійснене протягом дванадцяти місяців з дня припинення таких дій, але не пізніше звернення до суду з обвинувальним актом.

З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2018 року процесуальний керівник прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 повідомив захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , про проведення у ході досудового розслідування кримінального провадження за №0000101 від 12.03.2014 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 негласних слідчих (розшукових) дій, внаслідок чого тимчасово були обмежені його конституційні права (а. с. 10).

Тобто, відповідно до ч. 2 ст. 253 КПК України, прокурором 03.05.2018 року встановлено відсутність загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та повідомлено захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про проведення відносно ОСОБА_7 негласних (слідчих) розшукових дій.

Однак, в подальшому, в постанові про відмову в задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , прокурор посилається на неможливість надання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, проведених відносно ОСОБА_7 , так як це може зашкодити подальшому проведенню досудового розслідування (а. с. 13).

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 254 КПК України відомості про факт та методи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, осіб, які їх проводять, а також інформація, отримана в результаті їх проведення, не підлягають розголошенню особами, яким це стало відомо в результаті ознайомлення з матеріалами в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 290 КПК України передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

При цьому, законодавцем конкретно час та стадія досудового розслідування, на якій прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати стороні захисту такий доступ до матеріалів досудового розслідування, не передбачено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурор відмовив у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про надання для ознайомлення матеріалів проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно підозрюваного ОСОБА_7 безпідставно, сама постанова невмотивована, що є проявом бездіяльності прокурора, та слідчий суддя передчасно ухвалив рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000101 від 12.03.2014 року відносно ОСОБА_7 .

Крім цього, у разі наявності у прокурора або слідчого обґрунтованих підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню іншим чином шляхом можливого впливу на свідків, спеціалістів, експертів, переховування речей та документів, вилучення яких планується у подальшому під час досудового розслідування, прокурор може звернутися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного відповідно до вимог ст. 184 КПК України.

Таким чином, процесуальний керівник прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 не надав захиснику ОСОБА_6 , діючому в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , для ознайомлення матеріали негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_7 , чим допустив бездіяльність, яка згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 309 КПК України може бути оскаржена до слідчого судді.

Вищевикладені обставини залишились поза увагою слідчого судді, у зв`язку з чим він дійшов передчасного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 .

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , визнати такою, що підлягає розгляду та повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті в іншому складі суду.

Керуючись вимогами ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на відмову в наданні для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою визнати скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на відмову в наданні для ознайомлення матеріалів НСРД відносно ОСОБА_7 такою, що підлягає розгляду та призначити новий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4