пр. № 1-кп/759/140/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007777 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , 2016 р.н., освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.05.2017 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники представник потерпілого ОСОБА_7 -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 05.09.2017 приблизно о 15 год. 03 хв., знаходячись в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Епіцентр К», розташованого по вул. Берковецькій, 6-в в м. Києві, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення взяв чуже майно, а саме: паяльник 25 Вт двокомпонентна рукоятка «Expert Tools SI25E», в кількості 1 шт., вартістю 59 грн. 55 коп. (без ПДВ), пилки для лобзика 5 шт. «T101 BR A.T.T по дереву», в кількості14 уп., вартістю 682 грн. 50 коп. (без ПДВ), на загальну суму 742 грн. 05 коп. (без ПДВ) та положив його у внутрішню кишеню куртки та направився до виходу через касу з викраденим майном. Не оплативши вищевказаний товар, пройшовши лінію кас гіпермаркету «Епіцентру К», направився до виходу разом з викраденим майном, однак незважаючи на те, що ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, довести свій злочинний умисел до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий та затриманий працівниками охорони гіпермаркету разом з наявним при ньому товаром.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 05.09.2017 він намагався вчинити таємне викрадення з торгового залу гіпермаркету «Епіцентр К», розташованого по вул. Берковецькій, 6-в в м. Києві, чужого майна, а саме: паяльник та пилки для лобзика, а всього товару на загальну суму 742 грн. 05 коп. Викрадене майно положив у внутрішню кишеню куртки, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігав. Проте, вчинивши всі дії, які він вважав за необхідне для здійснення крадіжки, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з гіпермаркету був затриманий, а наявне при ньому чуже майно повернуто власнику.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вірною, оскільки він здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості, дані про особу винного, який одружений, освіта середня, не працевлаштований, раніше судимий, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину ОСОБА_3 , повне визнання своєї вини, його щире каяття, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2017 ОСОБА_3 засуджений до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням, іспитовим строком на 1 (один) рік, та в період іспитового строку скоїв новий злочин, суд на підставі ст.71 КК України вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії та звільнення від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має малолітню дитину, батьківських прав відносно якої не позбавлений, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження: копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , довідки Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 137769.3485.2 від 01.11.2017 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якої не позбавлений, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 05.09.2017, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 206 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2017, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді застави.
Заставу в розмірі 32 000 (тридцяти двох тисяч) гривень, яка була внесена ОСОБА_8 відповідно до квитанції № 292 від 16.11.2017 після вступу вироку у законну силу повернути ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Речові докази: паяльник та пилки для лобзика, які передано на відповідальне зберігання адміністрації гіпермаркету «ЕпіцентрК», залишити законному володільцеві.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1