490/8306/18 10.10.2018
н/п 1-кп/490/843/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К
Іменем України
10 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000196, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві є громадянином України, раніше не судимого, одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_5 2009 року народження, повну загальну середню освіту, проходить військову службу за контрактом у військовому званні сержант на посаді старшого водія-машиніста заправної машини взводу матеріального забезпечення 1-го батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
03 вересня 2014 року ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні сержант на посаді старшого водія-машиніста заправної машини взводу матеріального забезпечення 1-го батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, не з`явився вчасно з наданої йому короткострокової відпустки до місця несення служби - військової частини польова пошта НОМЕР_2 , та до 18 вересня 2018 року незаконно перебував за її межами, а саме за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю, від надання показань в судовому засіданні відмовився.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинено військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, характеризується посередньо, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, знаходиться у шлюбі, має малолітню дитину, має відзнаку Міністерства оборони України, а також його безпосередню участь у бойових діях в зоні антитерористичної операції. Відповідно до довідок з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 та Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 на відповідних обліках не перебуває.

Обставини, що обтяжують покарання - відсутні. Як обставину, що його пом`якшує суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до мінімальної межі, встановленої санкцією ч.3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, знаходиться у шлюбі та виховує малолітню дитину, щиро покаявся у вчиненому злочині, самостійно припинив вчинення кримінального правопорушення та з`явився до органу досудового розслідування, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1