ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/9221/18
Провадження №1-кс/201/5570/2018
У Х В А Л А
Іменем України

31 серпня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 22.08.2017р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000743 від 19.06.5017р., про зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області залучити його у якості потерпілого у кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 22.08.2017р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000743 від 19.06.5017р, яку він отримав у слідчого 17.08.20108р. під час свого допита в якості свідка. Просить зазначену постанову скасувати та зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області залучити його у якості потерпілого у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги вказав, що оскаржувана постанова винесена передчасно і лише в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, без проведення необхідних слідчих дій. Вказує, що органом досудового розслідування не були в повному обсязі виконані ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2017р. (справа № 201/7489/17) про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками декількох статей КК України працівниками правоохоронних органів Дніпропетровської області та іншими особами за його заявою від 27.04.2017р., а також ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2017р.у (справа № 201/11033/17) про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками декількох статей КК України працівниками правоохоронних органів Дніпропетровської області за заявою від 17.07.2017р. Крім цього, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2017р. по справі № 757/26715/17-к Генеральною прокуратурою України 18.12.2017р. внесено відомості до ЄРДР і зареєстровано вісім кримінальних проваджень за фактами вчинення кримінальних правопорушень окремими працівниками правоохоронних органів Дніпропетровської області та іншими особами. Матеріали були направлені до прокуратури Дніпропетровської області. але досудове слідство прокуратурою області не проводиться.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду скарги до суду не звернувся, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Як видно з оскаржуваної постанови, в провадженні другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000743 від 19.06.2017р. зареєстроване на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2017р. за заявою ОСОБА_3 відносно працівників правоохоронних в Дніпропетровської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

17.08.2017 до другого слідчого відділу надійшло клопотання ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження розпочатого за ознаками ч. 2 ст. 367 КК у якості потерпілого, оскільки заподіяно моральну шкоду.

Також відповідно до його заяви від 27.04.2017р., ним до Генеральної прокуратури України подана заява про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2017р. зобов`язано уповноважену службову особу прокуратури Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР. В заяві від 27.04.2017р. йдеться про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень окремими співробітниками Криворізького відділу УСБУ і слідчим прокуратури Дніпропетровської області.

Приймаючи вказану постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий виходив з того, що в даному випадку, клопотання на разі є передчасним, оскільки на даній стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних які б свідчили про спричинення заявнику ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК, оскільки факт незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, пред`явлення незаконного обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому у провину злочинів, проведенням щодо нього та членів його сім`ї слідчих та оперативно-розшукових дій з грубими порушенням норм КПК України, незаконне засудження та арешт не доведені достатніми та об`єктивними доказами, та доводи викладені заявником підлягають перевірці.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи, яка звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину щодо неї, потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Така особа набуває прав і обов`язків потерпілого з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення і винесення в такому випадку постанови про визнання потерпілим не є необхідним, а винесення постанови про відмову в визнанні потерпілим є протиправним.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, суд приходить до висновку, що постановою слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 22.08.2017р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, дійсно порушено вимоги закону і передчасно винесено постанову про відмову у визнанні заявника потерпілим, при цьому, не врахувавши доводів заявника про наявність чисельної кількості проваджень, розпочатих у відношенні декількох осіб, не мотивувавши причин відхилення цих доводів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити частково, скасувавши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Решта вимог заявника - про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області залучити його якості потерпілого задоволенню не підлягають. При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 214, 303-307, 369, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 22.08.2017р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000743 від 19.06.5017р., про зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області залучити його у якості потерпілого у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 22.08.2017р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000743 від 19.06.5017р., скасувати.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_3 у урахуванням ч. 2 ст. 55 КПК України.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1