Справа № 333/2203/18
Пр. № 1-кп/333/406/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0001322, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцця м. Шахтарськ, Донецької області, українця, громадянина України, неодруженому, який має середню освіту, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованому, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17 квітня 2018 року в денний час доби, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , де останній знаходився відповідно до договору про виконання разової роботи від 23 березня 2018 року та виконував ремонтні роботи, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що вдома нікого не має та за ним ніхто не спостерігає, його дії залишаться ніким непоміченими, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав металеві мідні деталі, які були встановлені в газовій колонці, загальною вагою З кілограми, вартість яких на момент скоєння злочину складає 140 гривень за 1 кілограм міді, на загальну суму 420 гривень 00 копійок, які належали ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 , зник з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
30.04.2018 року між обвинуваченим та потерпілим укладеного угоду про примирення.
Обвинувачений просив затвердити угоду.
Потерпілий, не заперечував на затверджені угоди.
Прокурор вважав за можливе затвердити угоду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покаранням у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 850 гривень.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між потерпілим та обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30.04.2018 року по кримінальному провадженню № 0001322 про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1