Постанова

іменем України
12 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 678/88/15-к
провадження № 51-3398км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вишгорода Київської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком районного суду ОСОБА_6 засуджено: за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 1 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців і покладено на неї певні обов`язки. Цивільний позов потерпілої задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 16 860 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн моральної шкоди. Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_8 , рішення щодо якого не оскаржуються.
Згідно з вироком суду всередині червня 2014 рокуОСОБА_6 ,діючи з корисливих мотивів, в будинку ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) скористалася непритомним станом останньої через черговий епілептичний напад, зняла з її шиї ключ від шафи відімкнула замок і заволоділа електронними банківськими картками для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» з номерами рахунків № НОМЕР_1 і НОМЕР_2 та папірцем з PIN-кодом доступу до електронних рахунків.
14 червня 2014 року по полудні ОСОБА_6 шляхом зняття через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» (вул. 50 років Жовтня, 4 у смт Летичеві) грошей за допомогою викраденої у ОСОБА_7 картки № НОМЕР_2 спочатку таємно викрала 1000 грн, знявши п`ять разів по 200 грн, а потім о 14:43 через банкомат AT «Ощадний банк України» (вул. 50 років Жовтня, 16 у смт Летичеві), у такий же спосіб таємно викрала ще 2000 грн, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3000 грн.
Наступного дня о 09:42 ОСОБА_6 через банкомат ПАТ КБ «Надра (вул. 50 років Жовтня, 10/1 у смт Летичеві), за допомогою тієї ж картки, спочатку таємно, повторно викрала належні потерпілій гроші в сумі 500 грн, а за декілька хвилин через банкомат AT «Райффайзен Банк Аваль» (вул. 50 років Жовтня, 2 у смт Летичеві), у такий же спосіб, таємно, повторно викрала ще 1800 грн, знімаючи дев`ять разів по 200 грн. Того ж дня опівдня через зазначений банкомат AT «Ощадний банк України» у такий же спосіб, таємно, повторно викрала 2000 грн, а через згаданий банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 200 грн, знявши шість разів по 200 грн, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5500 грн. Після цього викрадену електронну картку повернула непомітно для власниці на попереднє місце її зберігання.
У кінці червня 2014 року ОСОБА_6 в будинку ОСОБА_7 під час чергового епілептичного нападу останньої заволоділа карткою № НОМЕР_2 , за допомогою якої 19 червня 2014 року 09:22 через банкомат AT «Ощадний банк України» діючи таємно, повторно викрала з рахунку 2000 грн, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму. Потім картку повернула непомітно для власниці на попереднє місце її зберігання.
У тому ж будинку та в такий самий спосіб, як описано вище, в кінці другої декади вересня та в середині жовтня 2014 року ОСОБА_6 заволоділа належною потерпілій карткою з номером рахунку № НОМЕР_1 , за допомогою якої через банкомат AT «Ощадний банк України» у вересні повторно викрала спочатку 2500 грн, а потім ще 3800 грн, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 6300 грн, а в жовтні 1000 грн, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму. Після кожного разу картку повертала непомітно для власниці на попереднє місце її зберігання.
У кінці листопада 2014 року ОСОБА_6 в будинку ОСОБА_7 скористалася непритомним станом потерпілої через черговий епілептичний напад заволоділа належною їй карткою № НОМЕР_1 .
30 листопада 2014 року о 09:32 сестра засудженої ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_6 , яка її запевнила, що готівку знімає для особи, за якою доглядає, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» (вул. 50 років Жовтня, 36 у смт Летичеві) за допомогою викраденої у ОСОБА_7 картки, будучи впевнена, що діє правомірно, зняла 700 грн, які віддала своїй сестрі для передачі їх власниці рахунку. Однак ОСОБА_6 ці гроші потерпілій не передала, а таємно, повторно викрала їх, чим завдала їй матеріальної шкоди на вказану суму. Після цього викрадену картку повернула непомітно для власниці на попереднє місце її зберігання.
На початку другої декади грудня 2014 року ОСОБА_6 заволоділа цією ж карткою за таких саме обставин та у описаний вище спосіб, за допомогою якої 14 грудня 2014 року о 00:00 через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» (вул. 50 років Жовтня, 29 у смт Летичеві) діючи таємно, повторно викрала з рахунку 1 000 грн, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. Після цього картку повернула непомітно для власниці на попереднє місце її зберігання.
На початку другої декади січня 2015 року ОСОБА_6 в будинку ОСОБА_7 під час чергового епілептичного нападу останньої, зазначеним вище способом заволоділа карткою № НОМЕР_1 та кредитною карткою № НОМЕР_3 .
Після цього 14 січня 2015 року о 00:00 засуджена через банкомат АТ «Райффайзен Банк Аваль», (вул. 50 років Жовтня, 36 у смт Летичеві), вставляючи по черзі викрадені у ОСОБА_7 картку для виплат та кредитну картку, діючи таємно, повторно викрала з рахунків 1000 та 2800 грн відповідно, чим завдала ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3800 грн. Згодом картки повернула непомітно для власниці на попереднє місце їх зберігання.
У лютому 2015 року ОСОБА_6 у черговий раз під час чергового епілептичного нападу ОСОБА_7 заволоділа карткою № НОМЕР_1 , а 22 лютого 2015 року об 11:47 ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_6 , яка запевнила, що готівку знімає для особи, за якою доглядає, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» (вул. 50 років Жовтня, 36 у смт Летичеві) зняла 950 грн будучи впевнена, що діє правомірно та віддала їх своїй сестрі для передачі власниці рахунку. Однак ОСОБА_6 ці гроші потерпілій не передала, а таємно, повторно викрала їх, чим завдала їй матеріальної шкоди на вказану суму. потім картку повернула непомітно для власниці на попереднє місце її зберігання.
У такий же спосіб у березні 2015 року ОСОБА_6 заволоділа належними потерпілій карткою для виплат № НОМЕР_1 та кредитною карткою № НОМЕР_3 . За допомогою них ОСОБА_9 , яку ОСОБА_6 , запевнила, що готівку знімає для особи, за якою доглядає, 13 березня 2015 року о 10:07 через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» (вул. 50 років Жовтня, 36 у смт Летичеві) будучи впевнена, що діє правомірно, зняла з рахунку 850 грн, а з рахунку кредитної картки 50 грн, які віддала сестрі для передачі їх власниці рахунку. Однак ОСОБА_6 гроші потерпілій не передала, а таємно, з корисливих мотивів, повторно викрала їх, чим завдала матеріальної шкоди на загальну суму 900 грн. Після цього картки повернула непомітно для власниці на попереднє місце їх зберігання.
Так само у квітня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку ОСОБА_7 під час чергового епілептичного нападу останньої, заволоділа цими ж картками.
Після цього діючи за попередньою змовою зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , вмовивши його зняти гроші з електронного рахунку ОСОБА_7 , передала для цього йому викрадену картку для виплат потерпілої. 11 квітня 2015 року о 08:26 ОСОБА_8 , виконуючи свою роль, через вказаний вище банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк», діючи таємно, повторно викрав із рахунку 850 грн, чим потерпілій було завдано матеріальної шкоди на вказану суму.
У наступному місці, після надходження на електронний рахунок ОСОБА_7 пенсійних виплат, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вмовивши його зняти гроші з електронного рахунку потерпілої, передала для цього йому викрадену картку для виплат ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , виконуючи свою роль, через той самий банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк», діючи таємно, повторно викрав 860 грн, чим потерпілій було завдано матеріальної шкоди на вказану суму.
У червні 2015 року, після надходження на електронний рахунок ОСОБА_7 чергових пенсійних виплат, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вмовивши його зняти гроші з електронного рахунку потерпілої ОСОБА_6 передала йому викрадену картку для виплат, за допомогою якої ОСОБА_8 , виконуючи свою роль, через зазначений банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» вставивши в нього картку для виплат ОСОБА_7 намагався таємно, повторно викрасти з рахунку 860 грн, однак свій злочинний задум він, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки в той час рахунок був заблокований потерпілою, яка виявила, що її електронну банківську картку викрадено.
Апеляційний суд ухвалою від 28 вересня 2017 року залишив апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без задоволення, а вирок районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження. Вказує на те, що вирок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки не містить доказів її винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому зняття грошей могло бути здійснено як самою потерпілою, так і іншими особами, які, відвідували будинок останньої та можуть бути причетні до вчинення злочинів. Суд, увалюючи вирок, не врахував того, що у рахунок відшкодування завданої шкоди потерпілій було виплачено гроші, що, на думку засудженої, є обставиною, яка пом`якшує покарання. Крім того, апеляційний суд, залишивши без задоволення апеляційну скаргу, в ухвалі не зазначив підстав, на яких визнав її необґрунтованою, що призвело до постановлення немотивованого рішення.
Представник потерпілої ОСОБА_10 у запереченнях на касаційну скаргу наголошує на її необґрунтованості і просить залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржувані рішення.
У поданій касаційній скарзі засуджена, серед іншого, не погоджується з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, тоді як у силу ст. 433 КПК їх перевірки до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесено.
Разом із тим, у результаті касаційного перегляду було встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу:
- показань самої засудженої ОСОБА_6 , котра вини у вчиненому не визнала, проте підтвердила, що 2014 році дійсно доглядала за ОСОБА_7 , яка є інвалідом і хворіє на епілепсію. Вона разом із ОСОБА_7 4-5 разів знімали за допомогою її сестри ОСОБА_9 та чоловіка ОСОБА_8 з картки гроші. При цьому ОСОБА_7 давала їй карточку з PIN-кодом доступу, а ОСОБА_6 передавала її або сестрі, або чоловіку, котрі знімали кошти й одразу передавали їх для ОСОБА_7 . Банківські картки потерпіла ховала десь у хаті і тримала ключ від схованки у себе на шиї. При першому розгляді кримінального провадження відшкодувала потерпілій 10 000 грн, оскільки так їй порадили;
- показань засудженого ОСОБА_8 , котрий пояснив, що на прохання дружини двічі (квітень травень 2015 року) знімав із банкомату 850 та 860 грн. Разом із карткою ОСОБА_6 надавала йому PIN-код на аркуші паперу, які ОСОБА_8 одразу після зняття готівки повертав дружині. Під час першого розгляду кримінального провадження він вигадав історію, що знайшов картку і з неї зняв гроші, однак вважає, що тоді зробив неправильно;
- показань потерпілої ОСОБА_7 , котра підтвердила, що ОСОБА_6 приблизно з 2014 року доглядала за нею та її батьком, у зв`язку з чим приходила до них додому, і в цей період ніхто зі сторонніх осіб до будинку не приходив. Вона є інвалідом та епілептиком, у зв`язку з чим має регулярні приступи (приблизно сім разів на місяць), під час яких нічого не пам`ятає, оскільки втрачає пам`ять. Банківські картки з PIN-кодами доступу зберігає в шухляді у шафі, ключ від якої постійно при ній на шиї, і ОСОБА_6 бачила, де саме вона їх зберігає. Коли ОСОБА_7 намагалася розрахуватись карткою, продавець повідомила, що на рахунку немає грошей, тому вона запідозрила, що ОСОБА_6 зняла їх, оскільки одного разу бачила, як шухляда, де зберігаються картки, була відчинена. Засудженій вона жодного разу не давала карток, не повідомляла PIN-коди від них і не доручала з них знімати кошти. Вважала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 слід призначити найсуворіше покарання за скоєне;
- показань свідка ОСОБА_11 , котра пояснила, що з квітня 2014 року ОСОБА_6 доглядала за її сестрою ОСОБА_7 , яка хворіє на епілепсію та в період приступів не усвідомлює, що відбувається навколо. ОСОБА_6 мала банківські карти, на рахунках яких станом на квітень 2014 року був залишок приблизно 12 000 грн, однак у червні сестра повідомила, що на рахунках немає грошей. При цьому ОСОБА_6 пояснила, що нікому грошей не позичала і не давала картки. Коли ОСОБА_11 звернулася до банку, їй повідомили, що гроші регулярно знімалися з карток сестри, була кредитна заборгованість, усього було знято приблизно 27 000 грн. Зазначила, що до сестри в гості не часто хтось приходив, вона зберігала банківські картки у шухляді, а ключ від неї тримала у себе на шиї та ніколи його нікому не давала. Від сестри їй стало відомо, що вона жодного разу не давала картки з PIN-кодом ОСОБА_6 і не просила її зняти з картки гроші. Зазначила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 постійно міняли свої показання під час досудового розслідування;
- показань свідка ОСОБА_9 , котра пояснила, що на прохання своєї сестри ОСОБА_6 двічі знімала кошти в банкоматах із карток потерпілої, мала листок, на якому був зазначений PIN-код, після чого гроші одразу віддавала ОСОБА_6 ;
- показань свідка ОСОБА_12 , котра пояснила, що восени 2015 року вона на прохання своєї тітки ОСОБА_6 , яка дала їй банківську картку ОСОБА_7 разом із PIN-кодом, перевіряла баланс картки потерпілої;
- фактичних даних, які містяться:
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2015 року, з яких убачається, що ОСОБА_7 вказала, що приблизно в середині червня 2014 року невстановлена особа з її будинку викрала банківські картки і 14 червня 2014 року, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку викрала 1000 грн, а потім, цього ж дня, через банкомат АТ «Ощадний банк України» у такій самий спосіб викрала 2000 грн, що підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня 2015 року;
- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 вказала, що 15 червня 2014 року з її рахунку невстановлена особа через банкомат ПАТ КБ «Надра» викрала 500 грн, через банкомат АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1800 грн, через банкомат АТ «Ощадний банк України» 2000 грн, через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» 1200 грн, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5500 грн, що також підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня та 22 вересня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 вказала, що приблизно в кінці другої декади червня 2014 року з її будинку невстановлена особа викрала банківські картки і 19 червня 2014 року через банкомат АТ «Ощадний банк України» з рахунку викрала 2000 грн, що також підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня та 22 вересня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 вказала, що приблизно в кінці другої декади вересня 2014 року з її будинку невстановлена особа викрала банківські картки і 20 вересня 2014 року через банкомат АТ «Ощадний банк України» з рахунку викрала 2500 та 3800 грн, що підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня та 22 вересня 2015 року, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 6300 грн;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 указала, що приблизно в середині жовтня 2014 року з її будинку невстановлена особа викрала банківську картку і 15 жовтня 2014 року через банкомат АТ «Ощадний банк України» з рахунку викрала 1000 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня та 22 вересня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначила, що приблизно кінці листопада 2014 року з її будинку невстановлена особа викрала банківську картку і 30 листопада 2014 року через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку було викрала 700 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня та 22 вересня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 указала, що приблизно на початку другої декади грудня 2014 року з її будинку невстановлена особа викрала банківську картку і 14 грудня 2014 року через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку викрала 1000 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня та 22 вересня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначила, що приблизно на початку другої декади січня 2015 року з її будинку невстановлена особа викрала банківські картки і 14 січня 2015 року через банкомат АТ «Райффайзен Банк Аваль» з рахунків викрала 1000 та 2800 грн відповідно, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3800 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 указала, що приблизно на початку другої декади лютого 2015 року з її будинку невстановлена особа викрала банківські картки та 14 січня 2015 року через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку викрала 950 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2015 року;

- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня та 27 серпня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначила, що приблизно на початку другої декади березня 2015 року з її будинку невстановлена особа викрала банківські картки і 13 березня 2015 року через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку викрала 850 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2015 року;
- у протоколах прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня та 27 серпня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 указала, що приблизно на початку другої декади квітня 2015 року з її будинку невстановлена особа викрала банківську картку, і 11 квітня 2015 року ОСОБА_8 через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку викрав 850 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2015 року;
- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 серпня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначила, що 13 травня 2015 року ОСОБА_8 через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку викрав 860 грн, що підтверджується виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2015 року;
- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 указала, що приблизно на початку другої декади серпня 2015 року після надходження на її рахунок пенсійних виплат ОСОБА_6 передала своєму чоловіку викрадену нею на початку другої декади квітня 2015 року банківську картку, і ОСОБА_8 в середині червня намагався через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» викрасти 860 грн, однак рахунок був заблокований;
- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 травня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 зазначила, що в період із 14 січня по 13 травня 2015 року невстановлена особа з її рахунків викрала 7360 грн;
- у протоколі тимчасового доступу до речей від 23 липня та 6 жовтня 2015 року, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали слідчого судді надав документи про рух коштів по рахунках ОСОБА_7 , а також вилучив 76 фотофайлів із камер відеоспостереження банкоматів, з яких було знято готівку з рахунків потерпілої тощо.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх із точки зору належності, допустимості й достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що ці дані в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК.
Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 , отримано в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливі аргументи, які би свідчили про протилежне та про істотне порушення судом вимог ст. 94 КПК, відсутні.
Крім того, доводи засудженої, аналогічні за змістом доводам, викладеним у її касаційній скарзі, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином розглянув їх, визнав ці доводи неспроможними і відмовив у задоволенні заявлених вимог, навівши обґрунтування прийнятого рішення.
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що зібраними доказами у кримінальному провадженні, які узгоджуються між собою, підтверджується той факт, що банківські кратки потерпіла зберігала у шафі під замком у будинку за місцем свого проживання, а ключ постійно зберігала при собі. ОСОБА_6 тривалий час доглядала за ОСОБА_7 , і саме зі слів останньої засудженій було відомо про те, що потерпіла має банківські картки, на які щомісячно надходять кошти, а також має аркуш паперу із PIN-кодами. У період епілептичних нападів потерпіла не могла усвідомлювати свої дії, не пам`ятає того, що відбувається навколо неї. При цьому потерпіла не надавала ОСОБА_6 дозволу брати її банківські картки та знімати з них кошти, вона самостійно ходила до банківської установи, де знімала гроші за допомогою працівника банку.
З огляду на викладене апеляційний суд зазначив, що висновки районного суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів відповідають фактичним обставинами справи, є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні й детально викладених у вироку доказах, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.
Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нею нових злочинів, воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, фактів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні судом не встановлено, а тому підстави для скасування судових рішень відсутні. З огляду на викладене касаційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу засудженої без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3