печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження №0000067 від 22.04.2016 року слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

27.06.2018 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження №0000067 від 22.04.2016 року слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна.
В обгрунтування клопотання зазначив, що у рамках вказаного кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені 26.06.2018 року у ході проведення огляду місця події 10 вагонів №№ 55047690, 55033856, 59310656, 54899448, 56355662, 53470738, 56117286, 63759211, 55067581, 60738887 потягу № 3001 4383-243-4300 за адресою: Харківська область, селище Круп`янськ-Вузловий на станції «Круп`янськ-Сортувальний», матеріальних об`єктів, оскільки є достатні підстави вважати, що вони є доказом злочину, можуть підлягати конфіскації за результатом судового розгляду, а також з метою виконання завдання щодо запобігання можливості їх приховування, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження та збереження речових доказів.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали провадження за клопотанням та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У своєму клопотанні слідчий вказує, що у ході досудового розслідування встановлено, що вказані матеріалі об`єкти зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.
Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 вилучені у ході огляду місця події матеріальні об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту слідчим не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадках передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність накладення такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження №0000067 від 22.04.2016 року слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1