Справа № 132/1155/18
Провадження №1-кп/132/120/18
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 р.

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження № 1-кп/132/120/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 17.03.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Турбів Липовецького району Вінницької області, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, із базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема 28 жовтня 2010 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 20 квітня 2011 року Староміським районним судом міста Вінниці за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 07.06.2013р., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи засудженим 28 жовтня 2010 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 20 квітня 2011 року Староміським районним судом міста Вінниці за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07 червня 2013 року, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин. Так, згідно постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року № 132/434/18, ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 (дванадцять) місяців із застосуванням до нього наступних обмежень: не залишати свого помешкання, тобто заборонити вихід з дому в неробочий час з 21.00год. до 05.00год. наступного дня; заборонити перебування у кафе, барах, ресторанах та інших закладах торгівлі, де продаються спиртні напої на розлив; заборонити виїзд за межі Калинівського району Вінницької області без спеціального дозволу начальника Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області; з`являтись на відмітку до Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області кожну першу суботу місяця з 09.00год. до 11.00год. та реєструватись у відповідному журналі. Однак, ОСОБА_7 з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних на те причин, знаючи про перебування під адміністративним наглядом, 01 березня 2018 року без відповідного дозволу, самостійно залишив своє місце проживання та умисно переховувався від працівників поліції, проживаючи в різних місцях міста Калинівка Вінницької області, а саме до 17 березня 2018 року, коли його місцезнаходження було встановлено працівниками Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області на сміттєзвалищі міста Калинівка Вінницької області.

Обвинувачений ОСОБА_7 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно самовільно залишив місце свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ст.395 КК України, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до злочину невеликої тяжкості, неодноразово судимий, зокрема 28.10.2010р. Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 20.04.2011р. Староміським районним судом міста Вінниці за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07.06.2013р., на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, згідно характеристики за місцем реєстрації характеризується посередньо, відповідно до характеристики з місця фактичного проживання характеризується з негативної сторони, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття. Обставиною, яка обтяжує його покарання, є рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказаний злочин, у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_8