Справа № 183/3456/17
№ 1-кп/183/309/18
В И Р О К
іменем України

13 липня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000199 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, військовослужбовця контрактної служби, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з середньою освітою, не одруженого, судимого 18.05.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу на користь держави у сумі 850 гривень, з них сплачено 600 гривень, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , військовослужбовець контрактної служби перебуваючи у військовому званні «солдат» наказом №193 від 17 серпня 2015 року командира військової частини зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та призначений на посаду водія слюсаря відділення забезпечення взводу спеціальних робіт ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 яка дислокується АДРЕСА_2 .
В подальшому наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду радіотелефоніста 1-го мінометного взводу мінометної батареї 1-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесено зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року.
Однак, 16 липня 2016 року солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
18 липня 2017 року місце перебування солдата ОСОБА_3 встановлено та доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, в наслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, з 16 липня 2016 року солдат ОСОБА_3 незаконно перебуває за межами військової частини польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану до 18 липня 2017 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем служби та навчання характеризується задовільно, є учасником бойових дій, разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2015 року виконувати самостійно.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1