Ухвала
Іменем України
05 червня 2018 року

м. Київ
справа № 740/3634/17

провадження № 51-5684 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2018 року,
встановив:
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, засуджено за частиною 3 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням частини 1 статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він у невстановлений досудовим слідством день та час у вересні 2016 року на пустирі біля вул. Переяслівської у м. Ніжині Чернігівської області незаконно зірвав частини рослин роду коноплі та переніс їх до місця свого проживання у АДРЕСА_1 , де висушив їх, подрібнив, відділив рослини від насіння і в подальшому зберігав у приміщенні кімнати та на горищі без мети збуту.
01 червня 2017 року в період часу з 06:30 до 09:10 працівниками Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області за зазначеним місцем проживання ОСОБА_4 , в останнього було виявлено та вилучено висушену подрібнену речовину зелено-коричневого кольору рослинного походження, яку він зберігав у приміщенні кімнати та на горищі цього будинку в полімерних пакетах та в пластмасовій пляшці від клею без мети збуту.
Згідно з висновками експерта загальна маса вилученої в ОСОБА_4 подрібненої речовини рослинного походження зелено-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, становить 9,917191 кг, що є особливо великим розміром.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 28 березня 2018 року вказанийвирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишив без зміни.
Верховний Суд ухвалою від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу засудженого залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
31 травня 2018 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга засудженого, в якій він ставить вимогу про зміну вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду шляхом помякшення призначеного йому покарання, застосувавши до нього положення статті 75 КК. Посилається на обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, а саме: хвороба його цивільної дружини, здійснення ним догляду за малолітньою дитиною та батьком інвалідом війни 2-ї групи, учасником бойових дій в Афганістані. Також зазначає, що в разі позбавлення волі його рідні будуть залишені без засобів до існування та піклування, оскільки основним джерелом доходу сім`ї є його заробітна плата за місцем роботи.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 309 КК, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі ним не оспорюються та не заперечуються.
Доводи касаційної скарги засудженого щодо необхідності звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК є неспроможними з огляду на таке.
Згідно з вимогами статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Згідно із частиною 1 статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, врахував: ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, пов`язане із незаконним обігом особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, загальною масою 9,917191 кг, і має підвищений рівень суспільної небезпечності; обставини виготовлення (висушення, подрібнення, відділення), фасування (у численних пакетах та інших предметах) і зберігання цього наркотичного засобу в приміщенні будинку; особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро кається у скоєному, має позитивну соціальну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_5 , яка є інвалідом 2-ї групи з дитинства безстроково, та є батьком ОСОБА_6 , 2013 року народження. Місцевий суд зважив і на пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та перебування на утриманні малолітньої дитини, а також на відсутність обтяжуючих покарання обставин. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосувати статтю 69 КК при призначенні покарання.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апеляційний суд взяв до уваги всі доводи апеляційної скарги засудженого щодо можливості його виправлення без ізоляції від суспільства, ствердивши, що ОСОБА_4 не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням, оскільки всі обставини, на які посилався засуджений в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання. При цьому суд апеляційної інстанції, пославшись на наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, обґрунтовано дійшов висновку про залишення вироку районного суду без зміни.
Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо обраної засудженому форми відбування покарання в колегії суддів також сумнівів не викликають, оскільки при призначенні покарання враховувалися та оцінювалися обставини, на які покликається засуджений в касаційній скарзі. При тому що врахуванню підлягають обставини в їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу засуджений.
Таким чином, обґрунтування вимог касаційної скарги засудженого не містять таких доводів, які б викликали необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з наданих до неї копій судових рішень вбачається, що задоволенню вони не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2018 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3