Справа №705/1686/18
1-в/705/564/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області в режимі відеоконференції між судом та Державною установою «Старобабанівська виправна колонія (№92)» заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перерахунок строку попереднього ув`язнення,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника адміністрації СВК № 92

(в режимі відеконференції) ОСОБА_5

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд застосувати до нього ч.5 ст.72 КК України та перерахувати йому день за два його перебування в СІЗО: з 29.03.2015 року по 17.05.2015 року (прибув до СВК-92); був етапований до Київського слідчого ізолятора з СВК-92 19.02.2016 року прибув до СВК-92 07.12.2017 року; етапований до Київського слідчого ізолятора 07.02.2018 року, прибув до СВК-92 26.03.2018 року.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив його заяву задовольнити. Зазначив, що 29 березня 2015 року його затримали у адміністративній справі, а 1 квітня 2015 року у нього був суд. Тому він зазначив термін перерахування з 29 березня 2015 року. 17 травня 2015 року він прибув у колонію, тому з 29 березня 2015 року по 17 травня 2015 року він просить перерахувати строк. 19 лютого 2016 року він вибув з колонії в СІЗО №13 м.Києва для ознайомлення з матеріалами справи і прибув в колонію 7 грудня 2017 року, хоча його не мали права направляти назад до колонії, так як він з матеріалами справи не ознайомився. 7 лютого 2018 року він вибув в СІЗО для участі у розгляді питання про застосування відносно нього Закону України про амністію, і повернувся до колонії 26 березня 2018 року. Вказані терміни перебування в СІЗО він і просить зарахувати в строк покарання з розрахунку день за два.

Представник СВК №92 ОСОБА_5 при розгляді заяви засудженого поклався на думку суду.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, так як під час перебування ОСОБА_3 в умовах СІЗО не відбувались слідчі дії чи судовий розгляд в розумінні п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ, а також до ОСОБА_3 не було застосовано запобіжний захід в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Суд, розглянувши заяву засудженого, дослідивши в частині, яка стосується вирішуваного питання, матеріали особової справи ОСОБА_3 , заслухавши пояснення засудженого, думку представника СВК №92 та прокурора, прийшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_3 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 24.10.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 визначено за вимогами ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Макарівського районного суду Київської області від 18.08.2014 року шляхом часткового складання призначених покарань 5 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку тривалістю 2 роки. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 01.04.2015 року скасовано звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Макарівського районного суду Київської області від 24.10.2014 року, та направлено його для відбування за вказаним вироком покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з моменту його затримання.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_3 було затримано 01.04.2015 року на виконання ухвали Макарівського районного суду Київської області від 01.04.2015 року.

Ухвала Макарівського районного суду Київської області від 01.04.2015 року набрала законної сили 09.04.2015 року, що підтверджується розпорядженням про виконання ухвали суду, що набрала законної сили.

ОСОБА_3 у своїй заяві до суду ставить питання про перерахунок строку попереднього ув`язнення, починаючи з 29 березня 2015 року, мотивуючи це тим, що він був тоді затриманий у справі про адміністративне правопорушення. Як встановлено судом, у кримінальному провадженні ОСОБА_3 був затриманий 1 квітня 2015 року на виконання ухвали суду від 1 квітня 2015 року. Документи, які б підтверджували затримання ОСОБА_3 29 березня 2015 року у матеріалах особової справи відсутні. Посилання на таку дату затримання відсутні і в судових рішеннях у кримінальному провадженні. Тому, заява ОСОБА_3 про перерахунок строку за період з 29 березня 2015 року по 1 квітня 2015 року, не підлягає до задоволення з підстав, що такий термін утримання під вартою у кримінальному провадженні нічим не підтверджено.

Частиною 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведення судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як встановлено судом, 1 квітня 2015 року відносно ОСОБА_3 Макарівським районним судом Київської області розглядалось питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, визначеного вироком Макарівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року, який станом на 1 квітня 2015 року вже набрав законної сили. Ухвалою від 1 квітня 2015 року Макарівського районного суду Київської області скасовано звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання. Строк відбування покарання, як зазначено в ухвалі, слід рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , тобто з 1 квітня 2015 року.

Тобто, з 1 квітня 2015 року відносно ОСОБА_3 не був застосований запобіжний захід, в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а він почав відбувати покарання у виді позбавлення волі.

За таких підстав заява ОСОБА_3 про перерахунок строку з 1 квітня 2015 року по 17 травня 2015 року, коли він був доставлений у місце фактичного відбування покарання, не являється строком попереднього ув`язнення і не підлягає зарахуванню згідно ч.5 ст.72 КК України.

Згідно довідки ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_3 вибув 19.02.2016 року з СВК №92 до СІЗО м. Києва на підставі ухвали Макарівського районного суду Київської області від 20.01.2016 року. Прибув 06.12.2017 року з СІЗО м. Києва до СВК №92. Вибув 07.02.2018 року з СВК № 92 до СІЗО м. Києва на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2018 року. Прибув 26.03.2018 року з СІЗО м. Києва до СВК № 92.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що у період з 19 лютого 2016 року по 6 грудня 2017 року ОСОБА_3 не утримувався в умовах СВК №92, так як був етапований згідно ухвали Макарівського районного суду Київської області від 20.01.2016 року для ознайомлення з матеріалами справи №370/811/15-к.

У період з 7 лютого 2018 року по 26 березня 2018 року ОСОБА_3 не утримувався в умовах СВК №92, так як був етапований згідно ухвали апеляційного суду міста Києва від 24.01.2018 року для участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу суду від 20.10.2017 року, якою було повернуто клопотання засудженого про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вказані періоди часу з 19 лютого 2016 року по 6 грудня 2017 року та з 7 лютого 2018 року по 26 березня 2018 року також не можуть бути зараховані в строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

У відповідності до ч.1 ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Такі дії можуть вчинятися лише під час досудового розслідування, яке у період, про зарахування якого просить засуджений, вже закінчилось.

Порядок судового розгляду кримінального провадження визначений у главі 28 КПК України і закінчується ухваленням вироку.

Ознайомлення засудженого з матеріалами кримінального провадження не являється слідчими діями чи судовим розглядом кримінального провадження. Крім того, не являється слідчими діями чи судовим розглядом кримінального провадження розгляд апеляційною інстанцією апеляційної скарги на ухвалу про повернення клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»

Отже, суд дійшов висновку, що заява засудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 9, 369-372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про перерахунок строку попереднього ув`язнення відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_3 для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1