Дата документу Справа № 311/1145/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/1145/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1064/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28 травня 2015 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року, яким його визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року більш суворим за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, за ч.3 ст.289 КК України виправдано.

До обвинуваченого ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 06 лютого 2015 року.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 06 лютого 2015 року по 21 червня 2017 року, включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 8163,56 гривень.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України виправдано.

До обвинуваченого ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 26 березня 2015 року.

Згідно з положеннями ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_7 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 26 березня 2015 року по 21 червня 2017 року, включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 797,94 гривень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання та на підставі ст.72 КК України зарахувати йому в строк покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 06 лютого 2015 року по день набрання вироком законної сили.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, а саме те, що він визнав вину, розкаявся, раніше не судимий, вчинив злочин в стані сильного психологічного хвилювання, оскільки потерпілий чинив на нього фізичний та психологічний тиск. Вказує, що суд першої інстанції помилково зарахував йому строк попереднього ув`язнення лише по 21 червня 2017 року.

Вищевказаний вирок суду відносно ОСОБА_7 не оскаржується.

Згідно з вироком суду, на початку січня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працевлаштувалися до ОСОБА_10 , який займався вирощуванням овочів на земельній ділянці з кадастровим №:01:016:0009 села Балки Василівського району Запорізької області, де познайомились між собою.

31 січня 2015 року в період часу з 22-00 години до 23-00 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , з метою вбивства останнього, шляхом пошкодження поліетилену в стіні біля дверей, через отвір відчинив металевий гачок, на який були зачинені двері з середини, проник до приміщення тимчасової споруди, пристосованої для проживання, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим №:01:016:0009 села Балки Василівського району Запорізької області, у якій знаходився ОСОБА_12 . ОСОБА_6 проник у такий спосіб до житла ОСОБА_11 та, побачивши останнього, який спав на ліжку, діючи умисно, з метою заподіяння смерті, наніс три удари гострою металевою частиною сокири, яку знайшов в приміщенні, по голові ОСОБА_11 , та в глибині рани залишив лезо сокири, чим спричинив рани волосистої частини голови, інфільтруючі крововиливи в м`яких тканинах волосистої частини голови, уламкові переломи кісток склепіння черепу, субарахноїдальний церебральні крововиливи, вогнища забою головного мозку, які, згідно з висновком експерта №47 від 24 лютого 2015 року кваліфікуються у сукупності як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, в результаті чого, від відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у вигляді рубаних ран голови, крововиливів у м`які тканини голови, переламів кісток склепіння черепу з крововиливами під м`які оболонки, яка ускладнилася набряком головного мозку, настала смерть ОСОБА_10 на місці скоєння злочину.

Після цього, ОСОБА_6 без розриву в часі повідомив своєму знайомому ОСОБА_7 про вчинене вбивство та вони разом повернулись до житла ОСОБА_11 і пересвідчились в його смерті.

Далі, ОСОБА_6 , повторно, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами і майном, які належали ОСОБА_13 , перебуваючи в балагані, зайшов до сусідньої кімнати приміщення, де заволодів з карману брюк потерпілого, які знаходились на стільці, грошима в сумі 1000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень та мобільним телефоном Nokia 225 ІМЕІ: НОМЕР_1 , в якому знаходилась карта пам`яті на 4 Gb, вартість яких, згідно з висновком експерта №670 від 30.03.2015 року складає 971 гривню 33 копійки та дві сім-карти з абонентськими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які не представляють цінності для потерпілого, і ліхтарем, вартість якого згідно з висновком експерта №670 від 30.03.2015 року складає 101 гривню 48 копійок, які знаходились на тумбочці.

Знаходячись над тілом ОСОБА_10 , ОСОБА_6 заволодів, шляхом зривання з шиї вбитого, золотим ланцюжком вагою 18,72 грами, вартість якого, згідно з товарним чеком від 12 серпня 2014 року, складає 10483 гривні, шляхом зняття з пальців рук вбитого ОСОБА_11 золотим перснем вагою 16 грамів вартість якого, згідно з довідкою вартості від 30 березня 2015 року, складає 12800 гривень, та золотою обручкою вагою 3 грами вартість якої, згідно з довідкою вартості від 30 березня 2015 року, складає 2400 гривен, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Всього своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 27755 гривні 81 копійку.

31 січня 2015 року в період часу з 23-00 години до 23 години 10 хвилин ОСОБА_14 , знаходячись на земельній ділянці з кадастровим №:01:016:0009 села Балки Василівського району Запорізької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою заводського ключа та пульта авто сигналізації, відчинив двері автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_11 , проник до салону автомобіля, завів двигун та, керуючи вказаним автомобілем, почав рух з метою втечі, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, який належить ОСОБА_13 , чим спричинив, згідно з висновком експерта №26/15 від 24 лютого 2015 року, матеріальну шкоду на суму 80716 гривень 29 копійок.

Заслухавши доповідь судді; захисника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_6 умисного вбивства ОСОБА_11 (кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена саме ст.115 КК України) та заволодіння майном останнього, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину з приводу вбивства ОСОБА_11 та крадіжки визнав повністю та зазначив, що він разом з ОСОБА_7 працював в одній бригаді у роботодавця ОСОБА_11 , який займався вирощуванням овочів. ОСОБА_11 заробітну плату не виплачував, умови проживання були вкрай поганими. За декілька днів до вбивства ОСОБА_11 між ним та ОСОБА_11 була сварка. Пізно ввечері 31 січня 2015 року він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дочекавшись поки в балагані ОСОБА_11 зникне світло, пошкодивши плівку стіни балагану, який належав ОСОБА_11 , проник в балаган, де побачив сплячого на ліжку ОСОБА_11 . Через раптово виниклу злість взяв в руки сокиру, яку знайшов поруч, наніс близько трьох ударів по голові ОСОБА_11 , після останнього удару сокира застрягла в голові ОСОБА_11 . Далі він повідомив ОСОБА_7 про ці події і вони повернулись до балагану ОСОБА_11 , пересвідчитись в смерті останнього. Зрозумівши, що ОСОБА_11 мертвий, вони з ОСОБА_7 вирішили втікати. ОСОБА_7 взяв ключі від автомобіля, який належав ОСОБА_11 та вийшов з балагану, а він залишився всередині та почав шукати гроші та інші цінності. Знайшов та забрав гроші в кишенях штанів ОСОБА_11 , мобільний телефон потерпілого, кишеньковий ліхтар, а з шиї потерпілого зірвав золотий ланцюжок та з пальців зняв золотий перстень і золоту обручку.

Вийшовши з балагану попрямував через поле в сторону м. Енергодар, де по дорозі його наздогнав ОСОБА_7 , якому він повідомив про викрадене майно. Перевдягнувшись поблизу АЗС в чистий одяг та викликавши з викраденого мобільного телефону таксі, поїхали в м. Енергодар, де в нічному закладі разом з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. Через деякий час вирішили їхати до м. Запоріжжя, викликали таксі, та під`їхали до ломбарду, в якому ОСОБА_7 здав викрадений ним золотий ланцюжок. Здавав ланцюжок ОСОБА_7 , бо він був в сильному алкогольному сп`янінні. При приїзді до м.Запоріжжя вони з ОСОБА_7 розійшлися. Додав, що вбивство ОСОБА_11 та викрадення майна останнього вчиняв сам, до заволодіння ОСОБА_7 автомобілем ОСОБА_11 він відношення не має.

Обвинувачений ОСОБА_7 в цілому підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_15 суду пояснила, що померлий ОСОБА_11 є її чоловіком, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1999 року. 31 січня 2015 року близько 20 - 00 годині її чоловік повернувся на поле в с. Балки. Наступного дня вона зателефонувала чоловіку, але він не відповів. Вона зателефонувала своєму батькові і від нього дізналась, що чоловіка вбили. Коли вона в останнє бачила чоловіка на ньому були вдягнуті золоті печатка, обручка та ланцюжок. При собі він мав гроші 100-500 доларів США. Останній раз вона була на полі 28 січня 2015 року. Балаган, в якому тимчасово проживав чоловік, складався з дошок та плівки, складався з двох кімнат, кухні та душа. Попереду балагану була прибудова, через яку необхідно було пройти, щоб потрапити до балагану. В балагані були килими, матраци, ковдри, плед. Двері зачинялись на саморобний гачок. Балаган отоплювався дровами. Дрова рубались на відстані 50-100 м від балагану сокирою, яка знаходилась на дворі. Дрова завжди рубали працівники, чоловік заготівлею дров не займався, але в балаган дрова заносив чоловік особисто. В балагані вони жили з січня до серпня. Балаган був побудований за рік до цього. В 20 м від балагану, в якому жив чоловік, знаходився балаган працівників. Чоловік наймав 5-6 працівників, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були серед них. Після вбивства чоловіка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було на полі. Зазвичай чоловік ставив автомобіль на тропі. Після його вбивства автомобіль знаходився в іншому місці застряг біля узбіччя. При огляді автомобіля вона не була присутня і не пам`ятає, що з нього викрали.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком потерпілої ОСОБА_15 01 лютого 2015 року близько 07-00 годині він поїхав з дому на поле. До цього він телефонував зятю, але той не відповів. Помітив, що автомобіль зятя стояв не на тому місці, де він завжди стояв. Прийшов до балагану, який був зачинений на замок. У нього був ключ, яким він відкрив замок та зайшов у балаган. В балагані було не прибрано речі розкидані, хоча завжди був порядок. На тапчані побачив ногу, з-під ковдри стирчала ручка сокири. Сокира була у голові зятя. Він зателефонував ОСОБА_17 і той викликав міліцію. З лівої сторони біля дверей була прорізана плівка. Слідчі сказали, що саме так відчинили двері. Він звернув увагу на те, що зникли ключі від автомобіля, які завжди висіли на цвяху в балагані. Зникли також золотий ланцюжок та кільце зятя.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що 31 січня 2015 року близько 18-00-19-00 години вони їздили до тещі на день народження, звідки повернулись близько 21-30 години. Вранці він і ОСОБА_11 повинні були їхати до м.Дніпрорудне. Наступного дня він телефонував ОСОБА_11 , але той не брав слухавку. Близько 09-30 години йому зателефонував ОСОБА_16 і сказав, що ОСОБА_11 вбили. Він поїхав на місце події і побачив вбитого ОСОБА_11 . Автомобіля ОСОБА_11 на звичайному місці не було він був далі на узбіччі. ОСОБА_11 лежав в балагані, в голові стирчала сокира довжиною 10-15 см, якою рубали дрібні дрова та щепи. У ОСОБА_11 зник ланцюжок, кільце, печатка, гроші, про що йому відомо зі слів інших осіб.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що він бачив одного хлопця, який приїжджав в кінці січня на початку лютого 2015 року. Він надав міліції записи відеоспостереження, за яким впізнали того хлопця. Він зайшов у його контору Дніпрорудненський комунальний ринок за адресою: вул. Леніна, 2, м. Дніпрорудне, без дозволу до службового туалету. Потім попросив гроші, щоб добратись до м. Василівки. Був одягнутий в темний одяг, шапку темного кольору. Він дав хлопцеві 15 грн. Хлопець був напідпитку. В подальшому він впізнав того хлопця як ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він працював таксистом. Два роки тому в лютому місяці в м. Енергодар до нього підійшов ОСОБА_7 і спитав скільки буде коштувати проїзд до м.Запоріжжя. Він назвав суму 800 грн. Потім ОСОБА_7 сів на переднє сидіння автомобіля, а позаду сів ОСОБА_6 . Виїхали вони близько 05-00 години. Спочатку заїхали до магазину, в який ОСОБА_7 зайшов сам, а він та ОСОБА_6 в цей час сиділи в автомобілі. Потім поїхали до ломбарду, до якого зайшов ОСОБА_7 . Далі поїхали до м.Запоріжжя. По дорозі зупинялись перед Благовещенкою та Балками. В м.Василівці зупинились біля кафе поїли. Також, ОСОБА_6 подарував йому ліхтарик в корпусі чорного кольору. У м. Василівці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 помінялись місцями в автомобілі. Він висадив їх у м. Запоріжжі на м-ні Балабіно біля магазину «Копійка». В автомобілі вони залишили розібраний телефон Нокіа без сім-карти. Телефон він пізніше продав, але згодом працівники міліції забрали цей телефон. Він віддав працівникам міліції флеш-карту з телефону, на якій було кілька фото з молодим корейцем. Речей у обвинувачених з собою не було. ОСОБА_6 був одягнутий у спортивні штани, кросівки, чорну куртку, а ОСОБА_7 в кросівки і світлу куртку.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що наприкінці січня - початку лютого 2015 року, коли вона працювала в магазині по вул. Леніна в м. Дніпрорудне, до них прийшов неохайний хлопець та попросив гроші, щоб доїхати додому. Сказав, що полями тікав від корейців. Одягнутий був у куртку та шапку. В суді свідок вказала на ОСОБА_6 , зазначивши, що впізнає його по очам.

Показання потерпілої та свідків узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом під час розгляду провадження, а саме:

- відомостями з протоколів огляду місця події від 01 лютого 2015 року з фототаблицями, під час якого виявлено труп ОСОБА_11 (т.1 а.п.246-255, т.2 а.п.1-10, 64-74);

- відомостями з висновку судово-медичної експертизи №47 від 24 лютого 2015 року, відповідно до якої смерть ОСОБА_10 настала від відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у вигляді рубаних ран голови, крововиливів у м`які тканини голови, переламів кісток склепіння черепу з крововиливами під м`які оболонки, яка ускладнилася набряком головного мозку (т.2 а.п.94-98);

- відомостями з протоколу обшуку від 18 лютого 2015 року, під час якого в приміщенні ломбарду «Євроломбард», розташованого у м.Енергодар по вул.Радянська буд.16, вилучено: золотий ланцюжок з металу жовтого кольору вагою 18,66 грам, Договір №6094 та додаток до договору, відеозапис в період часу з 04-40 годин до 05-10 годин 01 лютого 2015 року, які поміщені у полімерні пакети та опечатані паперовими бирками з пояснювальними записами та підписами понятих (т.2 а.п.122-126);

- відомостями з протоколу огляду від 19 лютого 2015 року, під час якого оглянуто Договір №6094 про надання фінансового кредиту під заставу та додаток до нього. З Договору №6094 про надання фінансового кредиту під заставу від 01 лютого 2015 року вбачається, що вказаний Договір укладений о 05 годині 02 хвилини 01 лютого 2015 року між позичальником ОСОБА_22 та позикодавцем ПТ Ломбард «Бутенко та компанія» ВП №039, що знаходиться за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, вул. Ентузіастів, буд.24, в особі експерта оцінювача ОСОБА_23 . Сума фінансової послуги: 8000,00 гривень, строком користування 30 днів, починаючи з 01 лютого 2015 року. Дата повернення фінансового кредиту - 02 березня 2015 року Згідно з описом застави, позичальником ОСОБА_22 у заставу надано - ланцюг золотий, проби 585-583 вагою 18,66 грам. На вказаному Договорі №6094 про надання фінансового кредиту міститься штамп «Ломбард «Енергодар» центральний ринок, вул. Радянська (т.2 а.п.130-131);

- під час перегляду диску з відеозаписом з камер відео нагляду приміщення «Євро ломбарду» м. Енергодар встановлено як ОСОБА_7 здавав у ломбард викрадений у потерпілого ОСОБА_11 золотий ланцюжок та за який отримав 8000 грн, при цьому назвавшись чужим іменем ОСОБА_22 ;

- відомостями з протоколу огляду від 18 лютого 2015 року, під час якого у ОСОБА_20 виявлено та вилучено: мобільний телефон «Nоkia» з флеш-картою 4 GВ, ліхтар та гроші в сумі 1000 гривень купюрами по 100 гривень (т.2 а.п.139-141);

- відомостями з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30 квітня 2015 року з фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_7 за схожістю конфігурації та застібки, серед пред`явлених йому чотирьох ланцюжків з металу жовтого кольору впізнав під №1 ланцюжок з жовтого металу, який схожий на той, що він продав у ломбарді в м. Енергодар за 8000 гривень;

- відомостями з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 08 лютого 2015 року, під час якого потерпіла ОСОБА_15 за зовнішнім виглядом впізнала під №3 хрестик з розп`яттям із металу жовтого кольору, який належав її покійному чоловіку ОСОБА_11 (т.2 а.п.173-176);

- відомостями з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30 березня 2015 року, під час якого потерпіла ОСОБА_15 за зовнішнім виглядом та розміром впізнала під №2 мобільний телефон Nokia як той, який належав її чоловіку ОСОБА_11 та який був викрадений під час його вбивства (т.3 а.п.115-117);

- відомостями з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30 березня 2015 року, під час якого потерпіла ОСОБА_15 за зовнішнім виглядом та розміром впізнала під № 1 ліхтарик, який належав її чоловіку ОСОБА_11 та який був викрадений під час його вбивства (т.3 а.п.112-114);

- відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 лютого 2015 року, під час якого свідок ОСОБА_20 за зовнішнім виглядом обличчя, яке добре запам`ятав, впізнав на фотознімку під №3 чоловіка ( ОСОБА_6 ), якого він разом з іншою особою о 04-30 годин 01 лютого 2015 року відвіз з м. Енергодар в м. Запоріжжя, і вони забули у нього в автомобілі мобільний телефон «Нокіа»;

- під час проведення слідчого експерименту 08 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 детально продемонстрував на місці події, а саме: як та за якими обставинами вчинено вищевказані кримінальні правопорушення (т.3 а.п.90-99).

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що він вчинив вбивство в стані сильного психологічного хвилювання спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме: висновком судово-психіатричного експерта №90 від 18 лютого 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованих йому правопорушень ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. Таким чином, він міг віддавати звіт у своїх діях та керувати ними. За своїм психологічним станом на теперішній час він також може віддавати собі звіт в своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому надто суворого покарання, то вони також є необґрунтованими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за злочини, за які засуджено ОСОБА_6 . При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одно з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливого злочину, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, не працює, не має постійного місця проживання, його стан здоров`я та сімейний стан. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжують покарання, судом визнано вчинення злочину в сані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей обвинувачення.

Також обґрунтовано суд призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які він посилається, фактично вже були враховані судом при призначенні покарання.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за корисливий злочин, судимість не знята та не погашена, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність зарахування йому на підставі ст.72 КК України в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 06 лютого 2015 року по день набрання вироком чинності, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, то вони є також необґрунтованими.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі проводиться в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання при його призначенні суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне дотримання законодавства, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України (КК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), цим Законом, а також законами України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Закон від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) та «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.5 КК України , якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У зв`язку з цим, беручи до уваги набрання 21 червня 2017 року Законом чинності, ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII має застосовуватись до всіх осіб:

яким попереднє ув`язнення було зараховано в строк покарання, у період до набрання чинності або під час дії ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII;

які були попередньо ув`язнені, у період до набрання чинності або під час дії ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Якщо початок строку попереднього ув`язнення особи розпочався до набрання чинності Законом, а закінчився після його набрання, судам слід зараховувати такий строк у строк покарання виходячи з положень законів, які діяли на момент попереднього ув`язнення.

Так, оскільки ОСОБА_6 затримано, з наступним обранням йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою 06 лютого 2015 року, йому слід було зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 06 лютого 2015 року по 20 червня 2017 року керуючись ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII з розрахунку «день за два».

Переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та виправдано за ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.289 КК України та виправдано за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4