Постанова
Іменем України

02 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 192/3096/16-к
провадження № 51-3399 км18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000797, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено: за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч.2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_6 засуджено за те, що він, у квітні 2016 року, більш точної дати та часу не встановлено, зірвав у балці на території с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, тобто придбав, насіння рослин роду коноплі у невстановленій кількості, але не менше 52 кущів, які у квітні 2016 році незаконно висадив на території домоволодінні АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого проживання, тим самим здійснив незаконний посів рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 09 вересня 2016 року, перебуваючи на присадибній ділянці за місцем свого проживання, зірвав рослини роду конопель, тим самим придбав особливо небезпечним наркотичним засобім канабіс, загальною масою, в перерахунку на висушену речовину, 16281 г, що є особливо великим розміром та залишив зберігати за місцем свого проживання без мети збути.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що місцевим судом в порушенні норм кримінального процесуального закону безпідставно не зазначено кваліфікуючих ознак щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України вчинення особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України та за ч. 2 ст. 310 КК України незаконне вирощування. Вказує, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином доводів його апеляційної скарги про це та необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни. Крім того, апеляційним судом помилково у рішенні зазначено номер кримінального провадження.
Під час касаційного розгляду прокурор підтримала подану касаційну скаргу та просила її задовольнити в зв`язку з невідповідністю ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованихйому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та доведеність цього обвинувачення, в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, залишеним апеляційним судом без зміни, про виключення з обвинувачення ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки за ч. 3 ст. 309 КК України вчинення особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України та кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 310 КК України незаконне вирощування, є необґрунтованими.
Відповідно до обвинувального акту дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, а за ч. 3 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах, без мети збуту, вчинені особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України.
Суд першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 і визнав його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень: за ч. 2 ст. 310 України у незаконному посіві конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, а за ч. 3 ст. 309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.
В основу обвинувального вироку місцевий суд поклав показання ОСОБА_6 , допитаного під час судового розгляду, який повністю визнав вину у пред`явленому обвинуваченні та детально розповів обставини вчиненихним злочинів.
Отже, за встановлених судом обставин дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України кваліфіковано правильно.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, апеляційний суд вказані доводи обґрунтовано визнав неспроможними, належним чином перевіривши їх та прийняв правильне рішення про обґрунтованість вироку суду першої інстанціїщодо ОСОБА_6 . З наведеними у ній висновками погоджується і суд касаційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, її законність сумнівів у колегії суддів не викликає.
Доводи прокурора про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК України та за ч. 2 ст. 310 КК України, є необґрунтованими, оскільки не зазначення кваліфікуючої ознаки «повторність» при кваліфікації дій за ч. 3 ст. 309 КК України не впливає на правильність кваліфікації дій засудженого при умові, що ця обставина знайшла своє відображення у формулюванні обвинувачення у вироку суду.
Що стосується доводів прокурора про те, що у вступній частині ухвали апеляційного суду зазначено інше найменування (номер) кримінального провадження ніж те, яке було розглянуто Солонянським районним судом Дніпропетровської області, то вони хоча і є слушними, але колегія суддів не може визнати це таким порушенням кримінального процесуального закону, яке було б підставою безумовного скасування судового рішення.
Таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні касаційної скарги прокурора слід відмовити.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3