Справа № 360/1394/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 29 березня 2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий-Маяк м. Алушта Автономної Республіки Крим, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що 29 березня 2018 року, приблизно о 14-й годині, в смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області він, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , де, знайшовши ключ від вхідних дверей, проникли до будинку за вказаною адресою. Перебуваючи в помешканні, в той час як ОСОБА_5 , діючи в рамках єдиного з ОСОБА_4 злочинного умислу, направленого на вчинення крадіжки, сховав до кишень куртки майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: золотий ланцюжок виготовлений із золота 585 проби вагою 11 г вартістю 12 622 гривні 50 копійок та золотий хрестик виготовлений із золота 585 проби вагою 4 г вартістю 4 590 гривень, були помічені у будинку знайомим власниці домоволодіння - ОСОБА_9 , та незважаючи на це, не маючи реальної можливості розпорядитись протиправно вилученим майном, з метою відкритого заволодіння золотими виробами, що належать ОСОБА_8 , відчинивши вікно будинку, втекли з місця вчинення злочину і таким чином відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 , чим своїми умисними протиправними діями спричинили потерпілій майнової шкоди на загальну суму 17 212 гривень 50 копійок.

За ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30 березня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2018 року.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2018 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 21 червня 2018 року дія обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була продовжена до 20 серпня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою та просили змінити запобіжний захід на інший - більш м`який, зокрема на домашній арешт, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка вважала за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки він перебуваючи на волі може на неї тиснути, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".
Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватими, дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, раніше неодноразово судимий, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на потерпілу, свідків і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне продовжити дію обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 13 жовтня 2018 року.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_10