Справа №: 398/3289/18
провадження №: 1-кп/398/440/18
ВИРОК
Іменем України

"23" жовтня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 14 лютого 2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Олександрійське м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.04.2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. 18.03.2014 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком 3 роки позбавлення волі;
- 22.01.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 09.10.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.01.2014 року та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. 21.09.2017 року на підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.
1 епізод. В період часу з 24 січня 2018 року по 27 січня 2018 року в темну пору доби (точного часу не встановлено), ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення майна, діючи умисно повторно, три рази, враховуючи велику масу викраденого, приходив з метою викрадення майна та проникнення до житла, до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 . Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, через хвіртку зайшов на територію домоволодіння, та через незаперті створки вікна, проник у середину будинку, звідки таємно, повторно, викрав металеву ванну, чавунну батарею на шість секцій, чавунну батарею на вісім секції, дві чавунні батареї на десять секцій, що належать ОСОБА_7 . З викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 2 081,04 грн.
2 епізод. 01 липня 2018 року, близько 17 години (точного часу не встановлено), ОСОБА_5 , прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_8 , де шляхом віджиму створки металопластикового вікна, проник в середину квартири, звідки таємно, повторно, викрав планшет «LENOVO Idea TaB S 6000 10/1» 3G 16 Gb, 4 000,00 грн. та 6 000,00 російських рублів, що належать ОСОБА_8 . З викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 8 839,67 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно, і пояснив, що 24 січня 2018 року близько 17 год. прийшов до буд. АДРЕСА_5 . В тому будинку раніше проживав його батько, кому належав тоді цей будинок він не знав. Пройшов по двору і помітив відчинене вікно. Через вікно він потратив у середину будинку, з виду там ніхто не проживав. В кухні стояла металева ванна, яку він виніс через вікно, яке було велике і дозволяло витягти через нього ванну, а під вікном стояв стіл. Крім того, він повідламував по кімнатам металеві батареї , в деяких місцях довелося підпиляти їх. В один вечір він усе підготував і протягом декількох днів у темну пору доби виносив і здавав на металобрухт. Це було в період з 24 січня по 27 січня 2018 року. Влітку 2018 року він пішов шукати свого знайомого до будинку його тещі. Вдома нікого не було. Через вікно він помітив планшет «LENOVO». На той час в його дитини дуже впав зір, необхідно було лікування. В нього раптово виник умисел на крадіжку майна. Він віджав рукою пластикове вікно і через вікно потрапив до приміщення кімнати. Це був будинок барачного типу з багатьма квартирами. Скільки кімнат у даній квартирі було він не пам`ятає. У кімнаті на столі він узяв планшет, у цій же кімнаті у серванті за склом взяв грошові кошти, а на кухні побачив гаманець звідки також взяв гроші. З викраденим майном покинув будинок. Планшет здав до ломбарду, а за виручені кошти поїхав до м. Дніпра. З вартістю викраденого майна, зазначеною в обвинувальному акті погоджується. Він був умовно-достроково звільненим і ніхто не хотів брати його на роботу, а дитина хворіла і потребувала лікування, що і штовхнуло його на вчинення крадіжок. На даний момент він не відшкодував потерпілим збитків. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, докази на підтвердження розміру процесуальних витрат та відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за обома епізодами за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаної з проникненням у житло.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вчинені обвинуваченим злочини відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, є умисними корисливими злочинами, якими завдано майнової шкоди потерпілим, яка на час постановлення вироку не відшкодована.

Обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює. За місцем проживання на обвинуваченого скарг та заяв не надходило, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання опіоідів, синдром залежності з 2013 року.

Обвинувачений неодноразово судимий, на час вчинення інкримінованих злочинів мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість. Злочини є умисними корисливими, якими завдано майнової шкоди потерпілим, та вчинені в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Згідно з досудовою доповіддю від 27 вересня 2018 року ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується зазначена досудова доповідь.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний, корисливий злочин, в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вирок, що свідчить про ігнорування обвинуваченим принципу мирного володіння майном, наявність пом`якшуючих його покарання обставинта відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.
Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.01.2014 року та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. 21.09.2017 року на підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 року звільнений умовно-достроково не відбувши 1 рік 6 місяців.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 81, ст. 71 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 знаходиться під вартою з 13 липня 2018 року.
Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року у виді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 23 жовтня 2018 року.
Строк перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 13 липня 2018 року по день набрання вироку законної сили (включно) зарахувати у строк відбуття покарання згідно з положеннями ч. 5 ст. 72 КК України.
Речові докази:

- ножовку по металу, яка передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Олександрійському ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;
- металеву ванну, 3 чавунні батареї, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0000568 в розмірі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1