Постанова

Іменем України
14 червня 2018 р.

м. Київ
справа №20/5441/16-к
провадження № 51-3420км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000567, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року ОСОБА_7 засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 липня 2016 року о 19.55 год., керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» та рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху по пр. Слобожанському у м. Дніпро, в порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості та не зупинився щоб дати дорогу пішоходу і скоїв наїзд на ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть.

Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий вирок від 06 березня 2017 року. Цим вироком ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. У решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що апеляційний суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, належним чином не врахував обставини, що пом`якшують його покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Окрім того, вважає, що апеляційний суд не дав оцінки тому, що засуджений страждає на тяжкі хронічні захворювання, має на утриманні батька, який є інвалідом другої групи, а також інші дані про його особу, які були враховані судом першої інстанції при постановлені вироку. Зазначає, що апеляційний суд постановив вирок у порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України та безпідставно відмовив у задоволенні скарги, зробивши висновок про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з хворобою.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просила касаційну скаргу задовольнити частково. Вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу винного через суворість є безпідставними.
Так, мотивуючи своє рішення щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризувався за місцем роботи й проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, активно приймав участь у громадській діяльності, має на утриманні батька - інваліда другої групи.

Крім того, суд також урахував обставини, що пом`якшують покарання, якими визнав щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Ці дані про особу винного та пом`якшуючі покарання обставини суд визнав такими, що істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, і дійшов висновку про можливість призначення засудженому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу .
Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_7 покарання, взяв до уваги обставини, враховані районним судом.
Разом із цим, апеляційний суд дійшов висновку, що при призначенні покарання із застосуванням ст. 69 КК України поза увагою суду першої інстанції по суті залишилися такі обставини: ОСОБА_7 учинив злочин, який хоча і є необережним, проте відноситься до категорії тяжких; тяжкість наслідків, які настали в результаті вчиненого злочину, а саме: смерть людини, а також те, що дорожньо-транспортна пригода сталася на пішохідному переході й думку потерпілих про призначення суворого покарання.
На підставі наведених обставин у їх сукупності суд апеляційної інстанції, врахувавши мету покарання, дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, ніж було визначено судом першої інстанції.
Із урахуванням зазначених даних, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин вчинення протиправного діяння колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 апеляційним судом покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Посилання в касаційній скарзі захисника про те, що вирок апеляційного суду постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі, зокрема, при необхідності застосування більш суворого покарання.
Крім того, за правилами статей 404, 407, 420 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги, і за наслідками її розгляду має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий, у якому зобов`язаний навести належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення, з урахуванням ст. 409 цього Кодексу.

При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що апеляційний суд дотримався цих вимог Закону. За апеляційними скаргами прокурора й представника потерпілих скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання і ухвалив свій вирок, застосувавши більш суворе покарання, належним чином мотивувавши своє рішення.
Окрім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник в апеляційній скарзі ставив питання про зміну вироку в частині основного покарання щодо ОСОБА_7 та звільнення його від відбування покарання, посилаючись на дані про особу винного, зокрема, на тяжкі хронічні захворювання. Апеляційний суд, визнаючи доводи необґрунтованими та відмовляючи в задоволенні скарги, докладно мотивував своє рішення щодо неможливості звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з його тяжкими захворюваннями та іншими обставинами, на які захисник звертав увагу в своїй апеляційній скарзі.
Із урахуванням викладених мотивів, зазначених у вироку апеляційного суду про безпідставність наведених доводів захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд обґрунтовано відмовив захиснику в задоволенні його апеляційної скарги та постановив рішення відповідно до вимог ст. 420 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, як про це порушується питання у касаційній скарзі захисника.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3