Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 вересня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0002436, внесене до ЄРДР 18 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого,

обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання 10 (десять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме з 21 квітня 2016 року.

На підставі ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення, починаючи з 21 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 21 червня 2017 року по 24 травня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній ? тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 880,40 грн.

За вироком суду ОСОБА_6 , 16 квітня 2016 року, приблизно о 22 год., перебуваючи на березі річки Устя, що в м. Рівне навпроти будинку № 3А по провулку Шпанівському у місті Рівне, на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_9 , умисно наніс не менш 11 ударів кулаками обох рук в обличчя, голову та по тулубу останнього, спричинивши йому легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після цього, маючи на меті довести свій злочинний умисел до кінця, розуміючи, що стан потерпілого є безпорадним внаслідок втрати свідомості, ОСОБА_6 затягнув ОСОБА_9 в річку Устя, де, схопивши обома руками за шию, занурив під воду і утримував, чим спричинив механічну асфіксію від утоплення у воді, яка і стала причиною смерті, відповідно до висновку експерта № 230 від 19 травня 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на незаконність вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставин кримінального провадження, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що, незважаючи на повне визнання вини ОСОБА_6 , судом у вироку безпідставно зазначено, що останній визнав вину частково. Суд негативно та безпідставно оцінює ставлення обвинуваченого до інкримінованого діяння, вважаючи, що таким чином ОСОБА_6 «намагається уникнути відповідальності». Незважаючи на безспірне визнання вини обвинуваченим, судом із аналізу змісту рішення не вбачається доведеності умислу на заподіяння смерті потерпілому саме шляхом задушення.

Зазначає, що в аспекті ст. 7 КПК України суд не наводить достатніх мотивів на підставі чого він у вироку вказує, як обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; серед матеріалів кримінального провадження немає жодного документа, що вказав би на освідування ОСОБА_6 на стан сп`яніння, що в свою чергу є грубим порушенням вимог ч.1 ст. 92 КПК України; в обвинувальному акті не ставилось питання про визначення обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на порушення меж законності вироку.

Вказує, що ОСОБА_6 протягом всього строку досудового розслідування сприяв у встановленні об`єктивної істини, самостійно з`явився до органу досудового розслідування, добровільно та правдиво показав обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , вибачився перед потерпілою ОСОБА_8 , має стійкі соціальні зв`язки, а саме: матір пенсіонерку, співмешканку ОСОБА_10 ; не заперечував проти спрощеного порядку дослідження доказів, однак лише за клопотанням потерпілої ОСОБА_8 провадження у справі було триваючим, при цьому суд дану обставину не врахував. Судом не надано оцінку провокативної поведінки ОСОБА_9 , погрози в сторону ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які супроводжувалися образливим чіплянням та побиттям обвинуваченого, перебування ОСОБА_9 в стані сильного алкогольного сп`яніння. Судом проігноровано, без мотивування, обставини, які пом`якшують покарання, зазначені в обвинувальному акті ? з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Не наведено достатніх мотивів призначення надто суворого покарання у виді 10 років позбавлення волі, а відтак є очевидна невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого через його суворість (в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник конкретизував вимоги апеляційної скарги та просив призначити покарання обвинуваченому 7 років позбавлення волі). Дослідити звукозапис судового засідання від 24 травня 2018 року та характеризуючі матеріали на ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, потерпілу ОСОБА_8 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В задоволенні клопотання захисника про дослідження звукозапису судового засідання від 24 травня 2018 року та характеризуючих матеріалів на ОСОБА_6 , колегією суддів відмовлено за безпідставністю в силу положень ч.3 ст. 404 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і грунтується на сукупності зібраних у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) є вірною.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції щодо обставин, які мали місце 16 квітня 2016 року показав, що в загальному наніс ОСОБА_9 більше 11 ударів ногами і руками в різні ділянки тіла. Потягнув ОСОБА_9 до річки, щоб їх ніхто не бачив, притягнувши занурив його у воду, щоб привести до тями, але він був без свідомості, тоді він витягнув ОСОБА_9 з води та поклав його на березі і пішов додому. ОСОБА_9 він не топив. В тому, що побив ОСОБА_9 вину визнає повністю (Т.№ 2, а.к.п.223-224). В судовому засіданні апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваного вироку ОСОБА_6 вказав, що інкримінований йому злочин вчинив на грунті особистих неприязних відносин через ревнощі.

Незважаючи на заперечення обвинуваченого щодо того, що останній не топив ОСОБА_9 , факт умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_9 при встановлених судом обставинах, що мали місце 16 квітня 2016 року, підтверджуються послідовними та узгодженими з іншими дослідженими місцевим судом письмовими доказами, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції вказала, що ОСОБА_6 , повернувшись додому 16 квітня 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., сказав, що вбив ОСОБА_9 . Помітила, що у нього були мокрі штани до колін та розбита рука (Т.№ 2, а.к.п.225).

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_11 з приводу обставин 16 квітня 2016 року дала показання, що протягом дня вживали алкогольні напої з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Приблизно о 21 год. -22 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_6 почали сваритися і вона їх вигнала на двір. Через деякий час ОСОБА_6 повернувся і віддав їй спортивний костюм, у якому був одягнутий ОСОБА_9 . Вони ще випили, під час вживання алкоголю ОСОБА_6 сказав, що вони билися. Спортивний костюм вона викинула на смітник (Т.№ 2, а.к.п.225).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні місцевого суду підтвердив, що зі слів ОСОБА_14 він зрозумів, що 16 квітня 2016 року ОСОБА_9 , на березі р. Устя було спричинено тілесні ушкодження та його було кинуто у воду (Т.№ 2, а.к.п. 225).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав показання, що 16 квітня 2016 року, приблизно о 14-15 год. він разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у будинку ОСОБА_15 розпивали алкогольні напої. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_9 ні з ким не конфліктував. Ввечері (він перебував вдома), після телефонного дзвінка ОСОБА_9 , який в телефонній розмові попросив щоб він приїхав до ОСОБА_15 додому та забрав його, під`їхавши до будинку та вийшовши з автомобіля таксі побачив біля будинку рідного брата ОСОБА_14 , чоловіка на ім`я ОСОБА_16 , який почав агресивно поводити себе, сказав йому, що якщо він не поїде, то ОСОБА_16 його поб`є. З метою уникнення конфліктної ситуації він сів назад в таксі та поїхав додому, ОСОБА_9 він не телефонував (Т.№ 2, а.к.п. 225).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19 квітня 2016 року на смітнику виявлено та вилучено синій спортивний костюм (штани та кофта), а також чорну кофту в білому пакеті (Т.№ 1, а.к.п. 54; Т.№ 2, а.к.п. 226).

З дослідженого в судовому засіданні суду першої інстанції протоколу огляду місця події від 19 квітня 2016 року та ілюстрованих таблиць вбачається, що під час огляду виявлено труп ОСОБА_9 без одягу, спочатку труп знаходився у воді, потім працівники МНС витягли його на берег. Під час огляду трупа виявлено та зафіксовано тілесні ушкодження (Т.№1, а.к.п. 57-63; Т.№ 2, а.к.п. 226).

Згідно висновку експерта № 230 (експертиза розпочата 20 квітня 2016 року, а закінчена 19 травня 2016 року) смерть ОСОБА_9 настала від утоплення у воді. Це підтверджується виявленням під час судово-медичної експертизи його трупа зовнішніх та внутрішніх ознак утоплення.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені множинні синці та садна на різних ділянках тіла, перелом 9 ребра справа, перелом кісток носа, які виникли незадовго до настання смерті потерпілого від дії тупих предметів, що можливо при нанесенні множинних ударів руками та ногами людини, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, а перелом ребра - середнього ступеня важкості і в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.

Пошкодження у потерпілого могли виникнути не менш як від 11 травматичних дій і вони були заподіяні з помірною силою, а переломи кісток носа та ребра ? зі значною (Т.№ 1, а.к.п. 79-82; Т.№ 2, а.к.п. 226).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експеримента від 21 квітня 2016 року, дослідженого в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається що ОСОБА_17 показав за яких обставин та де ним було вчинено вказаний злочин.

Під час слідчого експерименту обвинувачений підтвердив нанесення потерпілому тілесних ушкоджень поруч з будинком кулаками рук по голові, обличчю, ногою по грудній клітці, показав яким чином волік його в напрямку до річки. Вказав в якому місці на березі річки поклав тіло потерпілого та як продовжив наносити удари. Описав стан потерпілого, а саме те, що той був без свідомості, однак дихав та не чинив ніякого опору. Вказав на яку відстань від берега перемістив тіло в річку, яка була глибина, яким чином тримав голову під водою та скільки часу (зокрема, вказав, що тіло кинув у воду, сам зайшов по коліна у воду, приблизно відійшовши від берега річки на 1 метр, взяв за шию і почав топити, зануривши голову так, що зверху була вода, протримавши приблизно 5 хв.).

Крім того, вказав, що усвідомлював безпорадний стан потерпілого, оскільки під дією алкоголю та від спричинених ударів він не міг ні рухатись, ні чинити опору, і що останній захлинався водою, оскільки бачив бульбашки, як він зазначив, повітря, що піднімались на поверхню водойми, коли перестали йти бульбашки оставив його на цьому місці і пішов.

Зазначив, що під час волочіння тіла з нього зліз верхній одяг, який він і приніс до будинку ОСОБА_11 .

Вказав, що умисел на вбивство виник безпосередньо на дорозі (Т.№ 1, а. к.п. 208-215; Т.№ 2, а.к.п. 227).

З висновку експерта № 316/230 від 10 червня 2016 року вбачається, що виходячи із встановленої причини смерті ОСОБА_9 (від утоплення у воді) та визначеного характеру і механізму виникнення ушкоджень на його тілі (при нанесенні множинних ударів руками та ногами людини) можна стверджувати про те, що покази підозрюваного ОСОБА_6 (які наведені у вивчених протоколах допиту від 20 квітня 2016 року та слідчого експерименту від 21 квітня 2016 року) цілком узгоджуються з отриманими судово-медичними даними в частині механізму нанесення ушкоджень та заподіяння смерті потерпілому ? наносив чисельні удари руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_9 з послідуючим повним зануренням тіла та голови потерпілого в воду. Смугасті садна на сідницях та їх вертикальна орієнтація не виключають можливості їх виникнення при волочінні тіла (на що є посилання у вивчених матеріалах досудового розслідування).

Також, відмічено невідповідність локалізації перелому 9 правого ребра у ОСОБА_9 з місцем прикладання сили на яку вказав підозрюваний ? удари наносив в ліву половину тіла (Т.№ 1, а.к.п. 84-88; Т.№ 2, а.к.п. 227).

Вина ОСОБА_6 підтверджується і іншими письмовими доказами, які були досліджені судом першої інстанції та містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: даними, що містяться у висновку експерта № 394 від 20 квітня 2017 року, протоколу проведення слідчого експеримента від 20 квітня 2016 року за участю ОСОБА_14 , висновку експерта № 303 від 30 травня 2016 року-03 червня 2016 року судово-медичної експертизи речових доказів (Т.№2, а.к.п.227-228).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 142/16 від 12 травня 2016 року, який також був досліджений місцевим судом вбачається, що ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (Т.№1, а.к.п.93-97; Т.№2, а.к.п.228).

Суд правильно врахував спосіб вчиненого злочину, характер нанесення тілесних ушкоджень, стосунки обвинуваченого з потерпілим та дійшов обґрунтованого висновку про спрямованість умислу ОСОБА_6 на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , тому доводи захисника, що із змісту вироку не вбачається доведеності умислу обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілому, на думку колегії суддів, є такими що не заслуговують на увагу. Крім того, дані протоколу проведення слідчого експеримента від 21 квітня 2016 року, який був досліджений в судовому засіданні суду першої інстанції, вказують на причини припинення злочинних дій обвинуваченого «коли перестали йти бульбашки оставив його на цьому місці і пішов».

Оцінюючи вищевказані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо їх належності, допустимості та достовірності, так як вони є достатніми для встановлення фактичних даних та узгодженими між собою, на підставі яких прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 .

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання, судом першої інстанції враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, особу винного, який частково визнав себе винним у вчиненому, заперечивши те, що не топив ОСОБА_9 , те, що раніше неодноразово був судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено, обставину, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Саме така міра покарання, на думку колегії суддів, відповідає тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи, серед яких вбивство становить особливу небезпеку, це найтяжчий злочин проти життя людини, оскільки життя людини, згідно ст. 3 Конституції України, є найважливішою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя, тому охорона життя людини ? найважливіше завдання кримінального права України; особі винного, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, враховуючи у даному випадку, зокрема, спосіб вчинення злочину ? нанесення численних ударів руками і ногами в різні ділянки тіла з послідуючим зануренням тіла та голови потерпілого у воду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також доводи захисника в судовому засіданні апеляційної інстанції щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді 7 років позбавлення волі, колегія суддів вважає недостатніми для висновку про те, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком 10 років за обставин, що мали місце 16 квітня 2016 року, є явно несправедливим через його суворість та не вбачає підстав для призначення останньому 7 років позбавлення волі.

Наведена в апеляційній скарзі позитивна характеристика ОСОБА_6 в якості обґрунтування доводів щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, враховуються апеляційним судом, однак не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Будь-які з обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, повинні бути предметом розгляду в судовому засіданні, і лише за умови, що ці обставини будуть із вірогідністю встановлені, підтверджені, вони можуть бути покладені в основу і включені в мотивування вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом обґрунтовано не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки даних, які б вказували на щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому, яке грунтується на визнанні особою своєї вини, виявленні жалю з приводу вчиненого, бажанні виправити ситуацію, що склалася і готовності нести кримінальну відповідальність, не встановлено, як і даних щодо активного сприяння своїми діями в наданні допомоги органу досудового розслідування в з`ясуванні обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Наявна в матеріалах кримінального провадження заява ОСОБА_6 про вчинення ним злочину від 20 квітня 2016 року (Т.№ 1, а.к.п.18) не вказує на з`явлення із зізнанням в силу того, що згідно витягу з кримінального провадження № 0002436, відомості до ЄРДР стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 внесено 18 квітня 2016 року, тобто до подання заяви обвинуваченим (Т.№1, а.к.п.1).

За наведено, доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання є безпідставними.

На думку колегії суддів, слушними є зауваження захисника про безпідставне визнання обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у формулюванні обвинувачення, визнаному місцевим судом доведеним, не зазначено про вчинення злочину ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні також не містить такої обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За наведеного, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 визнавати як обставину, яка обтяжує покарання, передбачену п.13, ч.1 ст. 67 КК України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є невмотивованим та помилковим, однак не є підставою для призначення менш суворого покарання обвинуваченому з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до ст.ст. 409, 408 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни вироку, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини вироку покликання суду на обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року покликання на обставину, яка обтяжує покарання, ? вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3