АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1222/18 Справа № 197/778/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 19 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001132 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Н-Уманське, Доманівського району, Миколаївської області, громадянки України, раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та засуджено до 8 (восьми) років позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.

ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за таких обставин:
22.06.2017 року у першій половині дня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилась за адресою свого постійного місця мешкання та реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , де в приміщенні кухонної кімнати вживала алкогольні напої разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В цей момент, ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_9 припинити розпивати алкоголь та піти займатись господарськими справами. З приводу цієї ситуації між останніми виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_7 , яка стояла біля кухонного столу спиною до нього, і намагався, поклавши обидві свої руки на шию ОСОБА_7 , розвернути останню до себе обличчям та привернути її увагу. Поведінка та дії ОСОБА_9 обурили ОСОБА_7 , викликавши у неї гостру неприязнь та умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 , діючи з метою спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 , з мотивів гострої неприязні до нього, та тримаючи вищевказаний ніж в правій руці, різко розвернувшись через ліве плече, нанесла потерпілому ОСОБА_9 один сильний удар клинком ножа у ліву ділянку грудної клітини, а саме в область життєво важливого органу - серця. Одразу ж після цього, ОСОБА_7 припинила свої протиправні дії, та покинула приміщення будинку. Внаслідок умисних протиправних дій, ОСОБА_7 заподіяла потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження що призвело до його смерті.
В апеляції:
- захисник обвинуваченої просить змінити вирок суду в частині кваліфікації злочину з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України та призначити ОСОБА_7 мінімальний строк покарання за ст. 124 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування зазначив, що провина за ч. 1 ст. 115 КК України не доведена, оскільки обвинувачена постійно давала незмінні покази щодо події 22.06.2017 року. Крім того, остання мешкала з потерпілим ОСОБА_10 більше ніж 5 років, який вживав алкогольні напої, і згідно пояснень свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , зі слів її матері, неодноразово намагався штовхати і душити ОСОБА_7 , якщо та не давала йому вживати горілку. Попри все, ОСОБА_10 напав в той день на обвинувачену раптово ззаду, схопивши її шию своїми руками та почав стискати, що підтверджується поясненнями ОСОБА_7 та висновком експерта, який підтвердив механізм нанесення удару в позаду стоячого від неї потерпілого. Тому, захисник вважає, що в діях обвинуваченої не було умислу на вбивство ОСОБА_10 , який сам спровокував обвинувачену на захисні дії.

Також вказав, що висновок суду про ненадання допомоги потерпілому з боку обвинуваченої, спростовується тим, що саме ОСОБА_7 здійснила виклик швидкої допомоги, що також було підтверджено поясненнями обвинуваченої.

Заслухавши обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляцій сторони захисту, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляції захисника обвинуваченої щодо необхідності зміни вироку суду першої інстанції в частині кваліфікації злочину з ст. 115 КК України на ст. 124 КК України, колегія суддів, вважає безпідставними і необґрунтованими.

Так, відповідно до положень статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначені у статті 91 КПК України обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Чинне законодавство визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Так, ствердження в апеляції сторони захисту, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 повинні кваліфікуватися за ст. 124 КК України з посиланням на те, що у обвинуваченої не було умислу на вбивство потерпілого, а тільки на мала на меті захистити себе від агресивних дій ОСОБА_9 , який напав на неї ззаду, схопивши за шию руками, спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами і встановленими ним обставинами.

Судом першої інстанції ретельно перевірені доводи сторони захисту з цього питання. Суд першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих усіх обставин справи у їх сукупності, враховуючи знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранення, причини припинення злочинних дій, поведінку винної і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, дійшов висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд, оскільки він в повній мірі відповідає обставинам кримінального провадження.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, а саме те, що в ході сварки ОСОБА_7 , нанесла потерпілому ОСОБА_9 один сильний удар клинком ножа у ліву ділянку грудної клітини, а саме в область життєво важливого органу серця, підтверджено протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченої.

Встановленні вказані обставини фактично не оспорюються і не спростовуються самою обвинуваченою, яка проти встановлених обставин не заперечує. А заперечує загалом тільки про наявність у неї умислу на вбивство.

Проте, враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_9 , потерпілий отримав удар у передню поверхню лівої половини грудної клітки з силою, достатньою для виникнення такого поранення. Крім того, за висновком судово-медичної експертизи №139-додаткова від 10.08.2017 року, не виключена можливість спричинення колото-різаного поранення грудної клітки за обставин, вказаних підозрюваною в зоні проведення слідчого експерименту при умові, що тулуб нападника в момент удару був трохи нахилений назад (намагався ухилитися від удару).
З`ясовані судом першої інстанції обставини, враховуючи знаряддя злочину - ніж, локалізацію поранення потерпілого, поведінку обвинуваченої і потерпілого, що передувала події, їх стосунки та перебування обох в стані алкогольного сп`яніння, об`єктивно вказують на те , що саме настання смерті потерпілого охоплювався умислом обвинуваченої ОСОБА_7 .

Вказані обставини спростовують доводи обвинуваченої про відсутність у неї умислу на вбивство з посиланням на те, що вона захищалася від потерпілого, та його дії були нею розцінені як напад, а тому саме з цих причин схопила ніж. Вказані доводи колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Показання свідка ОСОБА_12 , молодшої сестри швидкої допомоги, на які посилається захисник як на підставу спростування твердження суду про відсутність обставин, які б свідчили про трагічність та випадковість події для обвинуваченої, а саме те що свідком було зазначено про скаргу обвинуваченої з приводу того, що потерпілий намагався її душити, а тому вона його зарізала, не можуть свідчити про наявний склад злочину в діях обвинувачено, передбачений ст. 124 КК України. Оскільки, при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Правомірним буде і застосування більш серйозних засобів або заподіяння більш значної шкоди, ніж ті, що об`єктивно були достатніми для відбиття нападу, якщо особа, яка оборонялась, не могла правильно оцінити обставини нападу і вибрати абсолютно адекватні засоби оборони чи заподіяти при захисті мінімально необхідну для відбиття нападу шкоду. Проте заподіяння при необхідній обороні явно надмірної шкоди, якщо той, хто оборонявся, розумів, що посягання можна припинити із заподіянням менш значної шкоди, не може бути визнане як перевищенням меж необхідної оборони. Тобто, ОСОБА_7 могла передбачити дії потерпілого та обрати такий метод оборони, який би припинив посягання із заподіянням меншої шкоди. Оскільки обвинувачена з потерпілим проживали разом 5 років, і вона знала про наслідки у вигляді гніву та агресивної поведінки по відношенню до неї з приводу заборони вживати потерпілому алкогольні напої та змушувати здійснювати роботу по господарству. Крім того, саме про таку поведінку ОСОБА_9 вказувала обвинувачена та її донька, на що було звернуто увагу і адвокатом в своїй апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його правова кваліфікація відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Матеріалами справи підтверджено, що призначений судом вид і розмір, наближений до мінімальної межі санкції ч.1 ст. 115 КК України, покарання обвинуваченій в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні такої міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризуються за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалась, той факт, що обвинувачена має задовільний стан здоров`я, її вік, та думку потерпілої сторони, яка не висловлювала будь-якої конкретної позиції з цього приводу. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено. Суд не знайшов правових підстав для визнання в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, її каяття з приводу виниклого непорозуміння між нею та потерпілим внаслідок побутової сварки, оскільки таке каяття має ґрунтуватися на критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, між тим, в діях та суб`єктивному відношенні обвинуваченої до вчиненого каяття не вбачається, вона продовжувала ставити наслідки того, що трапилось в залежність від поведінки потерпілого. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої при вчиненні умисного вбивства, суд визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також, враховано, що обвинувачена вчинила злочин у похилому віці, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Всі інші обставини, які характеризують обвинувачену, в тому числі і обставини які передували скоєнню нею злочину, на які посилається захисник в апеляції, судом першої інстанції враховані в повній мірі в сукупності з іншими.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Досягнення виправлення засудженого допускає усунення суспільної небезпечності особи, тобто такий вплив покарання, внаслідок якого у винного з`являється схильність до законослухняної поведінки. Сам по собі факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у суспільстві.

З врахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 при зазначеному, є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Правових і об`єктивних підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.ст.69,75 КК України, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку в частині кваліфікації злочину, з мотивів які наведені в апеляційній скарзі захисника.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального та процесуального закону і на підставі об`єктивно з`ясованих обставин в їх сукупності, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 рок обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4