Справа № 203/3199/17
Провадження № 1-кп/0203/148/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002422від 12 серпня 2017 р. стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Найдьонівка Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.12.2013 Залізничним районним судом міста Сімферополя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, 11.08.2017 звільнений з Синельниківської виправної колонії (№ 94) по відбуттю покарання

обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 05.12.2013 року Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70; ст. 71 КК України, 12.08.2017, близько 03 години 25 хвилин, знаходився біля багатоповерхового будинку № 1 по вул. Вокзальній в м. Дніпро, де проходив повз торгівельного павільйону з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне вчинення таємного викрадення чужого майна, яке знаходиться у приміщенні вищевказаного торгівельного павільйону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 12.08.2017, близько 03 годин 26 хвилин, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов до вищевказаного торгівельного павільйону, в приміщенні якого перебувала ОСОБА_6 , яка працює у вищевказаному торгівельному павільйоні та одразу не помітила присутність ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_5 , побачив на металевому столі грошові кошти в сумі 967 гривень, які визначив як предмет свого злочинного посягання та які належать потерпілому фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 12.08.2017, близько 03 години 26 хвилин, своєю правою рукою взяв вказані грошові кошти. В цей момент ОСОБА_6 помітила злочинні дії ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії перестали бути таємними і були виявлені ОСОБА_6 , розуміючи і усвідомлюючи наслідки свого діяння, утримуючи при собі викрадені грошові кошти, з місця злочину пішов, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 967 гривень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі і обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Крім того, допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили обставини затримання ОСОБА_5 після вчиненого ним кримінального правопорушення.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченогоОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні злочину, який кваліфікується за ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні видута розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, та особи обвинуваченого, який вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні. Суд не відносить до таких обставин рецидив злочину на підставі ч. 4 ст. 67 КК України, оскільки ОСОБА_5 був раніше судимим за злочини, передбачені ст.ст. 185, 186. 190 КК України, і наявність цих судимостей охоплюється кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України за ознакою повторністю.
Враховуючи вказані обставини, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив грабіж повторно, суд приходить до висновку, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства. Водночас, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра він не перебуває, заподіяна потерпілому матеріальна шкода відшкодована, злочин вчинено без застосування насильства, слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк ближче до мінімуму, визначеного санкцією статті ст. 186 ч. 2 КК України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 засуджений до позбавлення волі за умисний тяжкий корисливий злочин, є особою раніше судимою, враховуючи обставини, які були взяті до уваги при обранні та продовженні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.
Доля речових доказів має бути визначена відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч. 2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту затримання з 12 серпня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові доказі:

грошові кошти 967 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень. 00 коп. залишити за належністю потерпілому ОСОБА_7 .
DVD-R диск з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських за 12.08.2017 року, DVD-R диск з відеозаписом з камери спостереження за 12.08.2017 року залишити в справі.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1