№ провадження 1-кп/646/103/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.18року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого у справі судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0002267 від 14.09.2016 року, відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обґрунтовуючи клопотання наявністю ризиків, які стали підставою обрання зазначеного запобіжного заходу без визначення застави.
Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив змінити на більш м`який.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання свого підзахисного про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , суд враховує, що злочин, який їм інкримінується, передбачений ч.2 ст.187 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, а отже скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не забезпечить усунення наявних на час розгляду справи ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.
З огляду на наведене, враховуючи, що підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченим, визначені слідчим суддею є існуючими на даний час, враховуючи тяжкість покарання, яка буде загрожувати останнім у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, особу обвинувачених, які раніше неодноразово судимі, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки останні не допитані судом, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Підстав не застосовувати щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожного окремо, визначену відповідно до ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.10.2016 заставу в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, тобто 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень, з матеріалів справи не вбачається, прокурором не доведено та необгрунтовано.
Керуючись ст.ст.140, 315-316, 331, 333, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора - задовольнити частково.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19 листопада 2018 року, включно, із збереженням визначеної застави в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, тобто 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні якої ОСОБА_8 з-під варти звільнити, із збереженням обовязків, визначених відповідно до ухвали слідчого судді від 13.10.2016.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 19 листопада 2018 року, включно, із збереженням визначеної ОСОБА_6 застави в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, тобто 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні якої ОСОБА_6 з-під варти звільнити, із збереженням обовязків, визначених відповідно до ухвали слідчого судді від 13.10.2016.
В іншій частині клопотання- відмовити.
Строк дії ухвали встановити до 19.11.2018.
Копію ухвали направити начальнику Харківської установи виконання покарань (№ 27) - для виконання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1