АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/37/18 Справа № 208/8770/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001798 від 09.09.2015 року за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2017року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:
-09.02.2005 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за cт. 187 ч.2, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 04.03.2008 р. умовно-достроково на 1 рік З місяців 5 діб;
-13.06.2012 Красноармійським районним судом м. Дніпропетровська за cт. 185, ч.2 КК України до 5 місяців позбавлення волі, звільнений 29.08.2012 р. за відбуттям терміну покарання;
-10.06.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.263, ч.2 КК України, штраф 850 гривень, Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2015 року заміна покарання у вигляді штрафу на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт, станом на 08.09.2016 року відбутого строку покарання у вигляді громадських робіт не має, до відбування 50 годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 даним вироком суду, з врахуванням ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, приєднано частково у виді 5 днів позбавлення волі не відбуте покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ст. 263 ч. 2 КК України у виді штрафу від 10.06.2014 року, який ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2015 року замінено покарання у вигляді штрафу на покарання у виді 50 годин громадських робіт, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 5 днів позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання, призначеного ОСОБА_7 даним вироком суду, строк попереднього ув`язнення, а саме з 10.11.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 09.09.2015 близько о 19.00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , де перебував також і раніше знайомий йому ОСОБА_10 , з яким вони разом вживали алкогольні напої.
В ході сумісного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на ґрунті особистих, раптово виниклих неприязних відносин спалахнула сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення ОСОБА_10 , який будучи в стані алкогольного сп`яніння, став погрожувати ОСОБА_7 ножем, тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , близько о 19.20 годин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи, що шляхом застосування фізичного впливу, а саме шляхом завдання удару, застосовуючи при цьому ніж, в тіло людини, зокрема в життєво важливі органи, можливо спричинити їй тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та свідомо допускаючи їх настання, взяв ніж, який перебував на кухні квартири АДРЕСА_3 , та утримуючи його у своїй правій руці, застосовуючи достатню м`язову силу, використовуючи ніж, наніс ОСОБА_10 вказаним ножем один прямий удар в область живота, тобто у життєво важливий орган, спричинивши тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя і виникло внаслідок дії плоского колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа.
Таким чином, ОСОБА_7 маючи умисел спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_10 , фактично заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння шкоди ОСОБА_10 , що потягло за собою стійку втрату працездатності потерпілого та порушення нормального функціонування органів потерпілого ОСОБА_10 в момент заподіяння шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 даним вироком суду, приєднати невідбуте ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 днів позбавлення волі, призначене йому вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2014 року за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу, який ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2015 року замінено на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт (з урахуванням ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт), та призначити ОСОБА_7 остаточно покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 6 днів.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що не погоджується з вироком в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що при обранні міри покарання суд не дотримав принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, заподіявши потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження. Обвинувачений, вчинивши кримінальне правопорушення на ґрунті сварки, що виникла у ході сумісного вживання алкогольних напоїв, жодним чином у ньому не розкаявся, розкриттю злочину не сприяв, а навпаки, намагався увести орган досудового розслідування та суд в оману з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Зазначає що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 5 днів не відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України, оскільки в цьому випадку такої міри покарання, як виправлення засудженого та упередження вчинення ним нових злочинів, не буде досягнуто.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині кваліфікації кримінального правопорушення та ухвалити новий вирок, перекваліфікувавши його дії та призначивши покарання у відповідності з наданою кваліфікацією, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день позбавлення волі за два дні тримання під вартою, починаючи 10 листопада 2015 року до набрання вироком законної сили.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у зв`язку з неповною судового розгляду. Обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_11 та не навів у вироку підстави, з яких він не взяв до уваги його показання. При цьому, суд дійшов висновку про вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, в той час як докази на підтвердження вказаних обставин у справі відсутні. На переконання ОСОБА_7 , з урахуванням обставин провадження та наявних у матеріалах провадження доказів, його дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що суд не допитав очевидця події свідка ОСОБА_12 . На переконання захисника, показання вказаного свідка мають істотне значення для справи, враховуючи те, що потерпілий вказав, що перебував у стані алкогольного спяніння, події того дня не памятає, а також зауважив, що буває агресивним після вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_9 зазначає, що сторона захисту наполягала на допиті вказаного свідка, однак у зв`язку з неоднаразовою неявкою строна обвинувачення від його допиту відмовилась.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, позицію прокурора, який підтримує обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями: потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що 09 вересня 2015 року він зустрів ввечері на вул. Комунарній раніше знайомого йому ОСОБА_7 та вони пішли до нього додому, де в той час перебувала співмешканка останнього. Разом вони сиділи в кімнаті та вживали алкогольні напої. Далі події він не пам`ятав, однак зазначив, що прокинувся на кухні, від болю, він лежав на підлозі на спині, на ньому зверху на ногах сидів ОСОБА_7 , який тримав ніж в руках, а у нього була рана на животі. На ОСОБА_7 була кров. Через що між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт він не пам`ятає, але факт конфлікту між ними був, відбувся він на кухні, вони вдвох зайшли на кухню; свідка ОСОБА_13 , яка вказала що восени 2015 року, вона повертаючись з роботи, на другому поверсі у під`їзді, де вона проживає, побачила чоловіка, який лежав на животі біля квартири АДРЕСА_4 . Вона подумала що він нетверезий, пройшла до себе, потім коли з дитиною спускалася знову на вулицю, то вже нікого не було, а була тільки кров, кров була на порозі кв. АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_7 з жінкою, аж до перших сходинок, були сліди волочіння. Коли вона піднімалася по сходинках крові не бачила, одяг чоловіка не був в крові, не розірваний.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 09.09.2015 року, під час якого у квартирі АДРЕСА_3 були вилучені: слід на килимі зафіксований, змив речовини бурого кольору в місці сліду волочіння, ніж, який лежав на дерев`яній поличці, два ножа з кухні, вирізка ковдри, зіскоб з входу кухні з речовиною бурого кольору, два скляних стакани (аркуш справи 11-15); висновком судово-медичного експерта № 989Е від 10.09.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено пошкодження: проникаюче поранення черевної стінки з розташуванням рани в верхній частині її справа, з пошкодженням відповідно неї печінки, жовчного протоку відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя. Враховуючи характер рани, та характер пошкоджень внутрішніх органів проникаюче поранення черевної стінки виникло внаслідок дії плоского колючо - ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. Виявлені у нього пошкодження у вигляді саден на обличчі, лівій надключичній області, лівій верхній кінцівці, синця на ніжній повіці лівого ока відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о подібні предмети, садни у вигляді подряпин - внаслідок дії предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (аркуш справи 31-32); протоколом огляду предмету від 10.09.2015 року, яким зафіксовано проведення огляду і вилучення у ОСОБА_7 шорт з узорами з плямами темно бурого кольору (аркуш справи 34); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.09.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, який 09.09.2015 року близько на 19-00 годину за адресою вул. Комунарна 8-31 розбудив її та повідомив що вдарив чоловіка на ім`я ОСОБА_15 ножем в живіт (аркуш справи 35-38); протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 10.09.2015 року, яким зафіксовано відібрання зразків нігтів з правої та лівої рук ОСОБА_7 (аркуш справи 41); протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 10.09.2015 року згідно якого відібрано зрізи змивів з правої та лівої руки ОСОБА_7 (аркуш справи 45); протоколом огляду предмету і вилучення від 11.09.2015 року згідно якого за адресою вул. Щербицького, 79А в м. Дніпродзержинську в будівлі КЗ ДМЛШД ДОР приймального відділення вилучено: майку темно синього кольору з написом на передній частині «SCIDE SUPER RIDE 69» надпис червоного та білого кольору нижче надпису майки дірка горизонтальна довжиною приблизно 5 см., на майці плями бурого кольору (аркуш справи 46); протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 08.10.2015 року, відповідно до якого відібрані зразки крові ОСОБА_10 (аркуш справи кримінального провадження 83); висновком судово-імунологічної експертизи від 27.10.2015 року за № 1655 від 27.10.2015 року, відповідно до якої згідно висновку експерта за № 481 від 15.10.2015 кров ОСОБА_10 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, в слідах на майці, потерпілого ОСОБА_10 , встановлена наявність крові людини. При серологічному досліджені крові в слідах на майці (об`єкти № 1-3) встановлена група 0 з ізогематоглютинінами анти- А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає можливості походження крові від потерпілого ОСОБА_10 (аркуш справи 87-89); висновком судово-імунологічної експертизи № 1098 від 04.11.2015 року на клинку столового ножа зі спец пакету № 2164848 встановлена наявність крові людини (об`єкт № 1), статева належність крові в слідах на клинку одного з ножів (об`єкт № 1) не визначена через відсутність її формених елементів, а при серологічному досліджені крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливість її походження від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти А та анти В ізосерологічної системи АВО, якою в даному випадку є потерпілий ОСОБА_10 , враховуючи групову приналежність його крові. (аркуш справи № 94-97); висновком судово-імунологічної експертизи № 1653 від 26.10.2015 відповідно до якої в сліді на фрагменті килима (об`єкт № 1), встановлена наявність крові людини, при серологічному досліджені не виключає можливості походження крові від потерпілого ОСОБА_10 (101-102); висновком судово-імунологічної експертизи № 1654 від 27.10.2015 відповідно до якої в слідах зіскобу з стіни (об`єкт № 1), встановлена наявність крові людини. При серологічному досліджені, встановлена наявність крові людини. При серологічному досліджені крові виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 (аркуш справи № 106-107); протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , який під час проведення слідчого експерименту показував і розказував за яких обставин йому були спричинені тілесні пошкодження. Пояснював, що 09.09.2015 року він перебував вдома у ОСОБА_7 , разом зі співмешканкою ОСОБА_16 , розпивали спиртні напої. ОСОБА_17 заснула. Як він опинився разом з ОСОБА_18 на кухні він не пам`ятає внаслідок великої кількості випитого спиртного. Пам`ятає різкий біль в животі. В цей час він лежав на кухні на підлозі на спині, зверху нього на ногах сидів ОСОБА_19 . В той момент коли він почув сильний біль в животі то побачив що у нього весь живіт у крові та видно кишки. Він сказав ОСОБА_7 що той накоїв на що той перелякався та побіг будити ОСОБА_17 , потім він почув що ОСОБА_19 сказав ОСОБА_17 що він його підрізав і вони стали викликати швидку (аркуш справи115-120); висновком судово-імунологічної експертизи № 501 к від 16.11.2015 року відповідно до якої кров ОСОБА_7 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВО (аркуш справи 164); висновком судово-імунологічної експертизи № 1797 від 23.11.2015 року відповідно до якої на доставлених для дослідження змивах з правої і лівої руки ОСОБА_7 знайдена кров людини з домішкою поту. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові і поту в змивах з рук ОСОБА_7 від самого ОСОБА_7 , груповій характеристиці якого властиві всі виявлені антигени А,В,Н. Однак в даних слідах не виключена і можливість присутності, в якості домішки, крові і поту потерпілого ОСОБА_10 , оскільки його крові і виділенням властивій тільки антиген Н, який є основним групо специфічним для групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В (аркуш справи 168-170); висновком судово-імунологічної експертизи № 1786 від 23.11.2015 року відповідно до якого одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на шортах ОСОБА_7 від потерпілого ОСОБА_10 , груповій характеристиці крові якого властивий антиген Н. Походження даних слідів від ОСОБА_7 , крові якого властиві ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , виключено. (174-176); висновком судово-імунологічної експертизи № 1200 від 25.11.2015 року статева належність крові в слідах у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_7 не визначена через відсутність її формених елементів, при серологічному досліджені крові виявлені антигени А.В, Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості походження цих слідів крові або від однієї особи з групою крові АВ із вмістом супутнього антигену Н, якою в даному випадку є сам ОСОБА_7 , або можливе змішування крові двох чи більше осіб, груповим характеристикам крові яких властиві виявлені антигени А.В,Н, і в цьому випадку, враховуючи групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_10 не виключається можливість домішку його крові у дослідженому піднігтьовому вмісті. (аркуш справи 180-183); висновком судово-трасологічної експертизи за № 44/02-18 від 23.11.2015 року відповідно до висновку якої на передній нижній частині майки потерпілого ОСОБА_10 , є одне скрізнє колото різане пошкодження, яке могло бути утворено в результаті нанесення одного прямого зворотно-поступового руху, зі зміщенням вектору (напрямку) руху (колючо-ріжучого удару) знаряддям, що має плоский клинок з обухом, і одним лезом ножем. Пошкодження на майці потерпілого ОСОБА_10 могло бути заподіяно клинком ножа вилученого в ході огляду місця події що знаходився в пакеті експертної служби МВС України № 2164848. (аркуш справи 188-201); висновком судово-трасологічної експертизи за № 44/02-19 від 25.11.2015 року відповідно до якого ножі під № 1,2,3 вилучені при огляді місця події виготовлені заводським способом за типом кухонного роздільного ножа, є ножами господарсько-побутового призначення та холодною зброєю не являються. (аркуш справи 206- 213); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2015 року з участю ОСОБА_7 , під час проведення якого, обвинувачений розповідав про обставини, які відбувалися 09.09.2015 року близько 19-20 по вул. Комунарна, 8/31 між ним та потерпілим. Пояснював і показував, що він стояв навпроти потерпілого ОСОБА_10 на відстані приблизно одного метра біля кухонної шафи де вживали алкогольні напої. В цей момент потерпілий ОСОБА_10 взяв із шафи праворуч від нього кухонний ніж. Між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого вони пересувалися з кухні до коридору, потім до кімнати та знову поверталися до кухні. Перебуваючи у кухні ОСОБА_7 тримав в руці кухонний ніж, який взяв зі столу, який знаходився біля вікна. В цей час у ОСОБА_10 зі слів ОСОБА_7 , у правій руці знаходився другий кухонний ніж, який той раніше взяв у кухонній шафі. ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_22 нахилився тулубом в сторону ОСОБА_7 та самостійно впав на ніж, який ОСОБА_22 тримав у правій руці. Одразу після цього ОСОБА_18 рукою правою руки на себе дістав з тулуба ОСОБА_10 ніж. В цей момент ОСОБА_10 впав на підлогу на спину в кухні. (аркуш справи 215-220); висновком судово-медичної експертизи № 1261-Е від 25.11.2015 року відповідно до якого пошкодження: «проникаюче поранення черевної стінки з розташуванням рани в верхній частині її справа, з пошкодженням відповідно неї печінки, жовчного протоку» за механізмом вказаним при проведенні слідчого експерименту від 23.11.2015 року за участю ОСОБА_7 є маловірогідним. (аркуш справи 223);

Судом першої інстанції надано вірну оцінку зазначеним доказам у їх сукупності та у колегії суддів не виникає сумнівів щодо їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам обвинуваченого щодо правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акта, який надійшов до суду першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Виходячи з фактичних обставин кримінального провадження, зазначених в обвинувальному акті та визнаних судом доведеними, між потерпілим та обвинуваченим виник словесний конфлікт та останній спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. Вказані обставини, зокрема наявність конфлікту, в повній мірі знайшли своє підтвердження у показаннях потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого про те, що він оборонявся від потерпілого, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування було проведено слідчі експерименти як за участю обвинуваченого, так і за участю потерпілого, які висунули свою версію щодо механізму завдання тілесних ушкоджень. Поряд із цим, протокол слідчого експерименту, проведений за участю ОСОБА_7 , був наданий для проведення експертизи та висновком судово-медичної експертизи № 1261-Е від 25.11.2015 року, встановлено, що за механізмом, вказаним при проведенні слідчого експерименту від 23.11.2015 року за участю ОСОБА_7 є маловірогідним.

З огляду на те, що ОСОБА_7 не заперечував факт завдання потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, вказуючи лише на інші обставини їх завдання, які повністю спростовані наявними в матеріалах провадження доказами, сумніви щодо правильності кваліфікації його дій у колегії суддів відсутні.

Що стосується доводів ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про те, що суд під час апеляційного розгляду не допитав свідка ОСОБА_23 , яка перебувала 09 вересня 2015 року у квартирі разом з потерпілим та обвинуваченим, то останні, на переконання колегії суддів є необґрунтованими, оскільки від допиту зазначеного свідка, заявленого стороною обвинувачення, прокурор у судовому засіданні відмовився.

Окрім того, як вбачається з показань ОСОБА_7 , наданих суду першої інстанції, його співмешканка безпосереднім очевидцем події не була та моменту завдання тілесних ушкоджень не бачила. Враховуючи достатність доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що показання зазначеного свідка не є істотними та вплинути на висновки суду жодним чином не могли.

Отже, з огляду на те, що обставини, зазначені обвинуваченим та його захисником в обґрунтування заявлених в апеляційних скаргах вимог свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли, колегія суддів не вбачає підстав визнати висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. На переконання колегії суддів, судом надано належну оцінку таким обставинам та доказам на їх підтвердження, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України та доведено винуватість останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. В якості обставин, що обтяжують покарання, суд врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та не встановив таких, що його пом`якшують.

Оцінюючи зазначені встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку, а тому призначене покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 121 КК України за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

З огляду на викладене, доводи прокурора в своїй апеляції про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляціях мотивів не підлягає.

Разом із цим, з огляду на те, що оскаржуваним вироком судом першої інстанції зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, починаючи з 10 листопада 2015 року до набрання вироком законної сили, залишаючи вирок суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_7 з-під варти, у зв`язку з повним відбуттям ним призначеного покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України,

колегія суддів апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно в залі суду, у зв`язку з повним відбуттям покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: