Справа № 202/4543/18
Провадження № 1кп/202/416/2018
УХВАЛА
Іменем України

06 вересня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000850 від 02.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Гвінеї,( під час досудового слідства назвався як ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпро, громадянин Нігерії, непрацевлаштований, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурором, з посиланням на те, що обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якогозакінчується до дати коли суд має можливість призначити судове засідання, заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що, обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу посилаючись на відсутність ризиків, на наявність клопотання Почесного Консула Республіки Гвінея, щодо забезпечення явки в суд обвинуваченого, на наявність постійного місця проживання, сім`ї, малолітньої дитини.
Суд заслухавши сторону захисту, зазначає, що при продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому судом враховано, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд наголошує, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують на даний час, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків.
Ці обставини в сукупності, а також наявність у обвинуваченого декількох паспортів на різні прізвища, використання обвинуваченим різних прізвищ наприклад ОСОБА_9 (Ukwosah Ngozi Daid) під час досудового слідства, відсутність постійного місця проживання, будь яких соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), свідчать про наявність ризиків, відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 331, 350 КПК України, суд-

П о с т а н о в и в:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 04.11.2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1