Справа № 589/2257/18
Провадження № 1-кс/589/1122/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2018 року

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання слідчого Шосткинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000254 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням в межах кримінального провадження № 0000254 від 22.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна: автомобіля марки «ВАЗ-2108» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Бориспільським МРЕВ 21.05.2005 року на ім`я ОСОБА_4 , який перебуває у користуванні у ОСОБА_5 , шляхом заборони відчужувати, використовувати і розпоряджатися даним транспортним засобом, а також визначити місце зберігання автомобіля в гаражі користувача ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий вказує, що в провадженні Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000254 за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.02.2018 до Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від начальника сервісного центру 5945 про те, що під час експертного дослідження автомобіля ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що номерна панель кузова піддавалась зміні, а також свідоцтво про реєстрацію не відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

22.02.2018 вищевказаний автомобіль в ході огляду було вилучено та поміщено на зберігання до Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області.

Слідчий в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати клопотання без його участі, разом з тим на задоволенні вказаного клопотання слідчий наполягав.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій він просив розглядати клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Перевіривши доводи клопотання і дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що Шосткинським ВП ГУНП в Сумської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000254 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.

За змістом положень частин 2 та 3 статті 170 КПК України арешт майна допускається, крім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, автомобіль марки «ВАЗ-2108» д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 був вилучений під час огляду 22.02.2018р., та відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України мав статус тимчасово вилученого майна.

Між тим, частина 1 ст.167 КПК України дає визначення тимчасового вилучення майна, як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171 та ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

При цьому, в ч.5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Тобто законодавець чітко визначив межі допустимого втручання слідчого в право власника (володільця) майна без наявності для цього судового рішення.

Зазначені межі охоплюються одним робочим днем, не можуть бути розширені слідчим за власною ініціативою, оскільки закон імперативно визначив, що у разі не звернення з клопотанням про арешт майно підлягає негайному поверненню його володільцю. Відповідно, вказаний строк є присічним та питання про його відновлення не може постановлюватися.
Оскільки законом не надано можливості слідчому затримувати вилучене майно понад встановлений строк та поза межами цього строку звернення до суду з клопотанням про його арешт, слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту та накладати на нього арешт, оскільки такий арешт, в розумінні статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не буде вважатися таким, що застосований на умовах, передбачених законом.

З урахуванням викладеного, у відповідності до вимог ст.171 КПК України, слідчий повинен був звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучений автомобіль не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, а саме: 23.02.2018 року. Разом з тим, слідчий не дотримався вимог закону, а звернувся з клопотанням лише 30.05.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Таким чином, слідчий суддя позбавлений правових підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ , саме як на тимчасове вилучене майно, адже слідчий пропустив строк звернення з клопотанням про накладення арешту, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України, а цей строк є присічним і не підлягає поновленню.

Однак, слідчий в загальному порядку може звернутися до суду з клопотання про арешт майна, яке не є тимчасово вилученим, згідно з ч.3 ст.170 КПК України.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст. ст. 167, 169, 170, 171, 173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1