Справа № 191/2288/18
Провадження № 1-кс/191/441/18
У Х В А Л А
іменем України

13 червня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погодженого прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта не повна середня, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

- 24.06.2010 року Павлоградським міськрайониим судом за ст. 185 ч.3, ст. 104, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 05.11.2013 року Заводським міськрайонним судом м. Дніпродзержинська, за ст. 185 ч.3, ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 70 ч.4 КК України даним покаранням поглотити покарання по вироку Павлоградського міськрайонного суда від 31.10.2013 року до відбування покарання 4 роки позбавлення волі з застосуванням ст75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки звільнений з зали суду;

-31.10.2013 року Павлоградським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України у вигояді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Відповідно до ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки звільнений з зали суду;

-12.03.2014 року Павлоградським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2, ст. 70 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. Відповідно до ст. 75, 76 КК України частково приєднано не відбутий строк 2 місяці за вироком Заводського міськрайонного суда м. Дніпродзержинська від 05.11.2013 року 4 роки 2 місяці позбавлення волі; який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001003 від 12.06.2018 року за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та дослідивши докази по наданих матеріалах, заслухавши думку прокурора, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001003 від 12.06.2018 року, відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

13.06.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області доставлений ОСОБА_5 , затриманий 12.06.2018 о 14 годині 30 хвилин.
Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка про вручення зазначених документів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 будучи раніше засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову умисно, вчинив корисливий злочин за наступних обставин. 11 червня 2017 року о 17 годин 00 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 знаходячись на водоймищі в с. Іванівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де вживали спиртні напої разом з ОСОБА_8 . Під час спільного відпочинку між ними виникла сварка яка переросла в бійку. Після чого ОСОБА_8 , образився та пішов від них при цьому залишив свій автомобіль марки «AUDI 80» 1988 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 кольору сіра перлина, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 . Будучи впевненими що ОСОБА_8 , не повернеться за автомобілем у них виник спільний умисел на незаконне заволодіння вище вказаним транспортним засобом. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 ,реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння колісним транспортним засобом, визначили для себе, що керувати вказаним автомобілем буде ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 , буде знаходитись на передньому пасажирському сидінні.

Знаходячись в салоні автомобілю «AUDI 80» 1988 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 кольору сіра перлина, ОСОБА_7 , привів в дію двигун автомобілю, діючи з єдиним умислом, таємно із корисливих мотивів, на свою користь, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зникли з місця вчинення злочину тим самим незаконно заволоділи автомобілем марки «AUDI 80» 1988 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 кольору сіра перлина, який належить ОСОБА_8

Вина ОСОБА_5 на думку слідчого у вчиненні кримінального правопорушенні підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування:

-свідченнями потерпілого ОСОБА_8

-свідченнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

-протоколом огляду та вилучення автомобіля «Ауді 80» р.н. НОМЕР_1 .

-протоколом огляду предмета та вилучення телефону «LG»

13.06.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення свою провину визнав повністю.

Після вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, відбував покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів, подовжуючи злочинну діяльність, спільно з співучасником злочину з місця події зникли, був затриманий на території іншого районну при спробі збути автомобіль, яким заволоділи, не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків тому є ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, потерпілий вказав, що в період коли незаконно заволоділи його автомобілем, йому також було спричинено тілесні ушкодження та викрадено його речі. До вчинення вказаних злочинів може бути причетний ОСОБА_5 який може продовжити злочинну діяльність, в тому числі відносно потерпілого. Також на теперішній час не встановлені та не допитані всі свідки кримінального правопорушення та не з`ясовані всі обставини. На цих підставах виникають ризики, передбачені ч. 1 п.п. 3,5 ст. 177 КПК України.
Тобто ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та підозрюваний з метою уникнення передбаченої законом відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного також слід обов`язково враховувати вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Разом з тим Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім цього у справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
Таким чином, за викладених вище обставин, інші запобіжні заходи, крім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можуть забезпечити належним чином кримінальне провадження та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від правоохоронних органів та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просить суд, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечували та вважали необґрунтованим застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи достатнім застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали в межах вирішення заявленого клопотання, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого погодженого з прокурором, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

При вирішенні заявленого клопотання суд враховує встановлені судом підстави обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що останній не працює, може незаконно вплинути на свідків може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, залишаючись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування, а застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти вказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків на строк шістдесят днів, а саме, до 10.08.2018 року включно.

Ухвала припиняє свою дію 11 серпня 2018 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Синельниківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1