УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 травня 2018 року
м. Київ
Справа № 149/2129/17

Провадження № 51-5755ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення на строк 3 роки. На підставі ст. 75 ККОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК. На підставі ч. 5 ст.72 КК (в редакції Закону 838-VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 16 червня 2017 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про зарахування ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 16 червня 2017 року.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо нього та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Прокурор у своїй касаційній скарзі, посилаючись на необхідність скасування ухвали апеляційного суду з підстави неправильного застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, не конкретизував у чому саме полягало таке неправильне застосування цим судом норми матеріального закону, зважаючи на положення ст. 75 КК (якою регламентовано порядок та підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням) та враховуючи те, що питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, на підставі вищевказаної статті, вирішувалося судом першої інстанції при ухваленні вироку.
Водночас прокурор, вказуючи на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, не наводить доводів, щодо його не погодження з визначеним ОСОБА_4 видом та розміром покарання.

З огляду на викладене, прокурор не навів доводів необхідності скасування ухвали апеляційного суду, та не зазначив підстав, які були б безумовними для скасування касаційним судом рішення апеляційного суду, відповідно до ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 413, 414, 419 КПК та зважаючи на приписи статей 50, 65, 75 КК у їх взаємозв`язку.
Крім того, прокурор не обґрунтував своїх доводів щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме не зазначив, яким чином апеляційний суд, виключивши вказівку про зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 16 червня 2017 року, погіршив становище засудженого, враховуючи те, що місцевий суд звільнив засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3