Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1799/17
Провадження № 1-кп/280/115/18
ВИРОК
Іменем України

08 травня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Андрушівка Житомирської області, громадянина України, українця, не одружений, не працює, із середньо-спеціальною освітою. депутатом та інвалідом не є, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 21.04.2010 Андрушівським районний судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, 13.01.2011 іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покаранння, призначеного вироком суду,

обвинуваченого за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000865 від 16.12.2017,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15 грудня 2017 року близько 13 год. 00 хв. перебував поблизу приміщення торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де спілкувався з ОСОБА_6 , яка допомагає у здійсненні підприємницької діяльності своїй сестрі ОСОБА_5 . У ході спілкування після того, як ОСОБА_6 відмовила йому у надання коштів у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення грошових коштів з приміщення торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадене чужого майна, в той же день, час та місці, ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою подолання заборони входу до приміщення торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_5 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 , а саме наніс останній один удар рукою в область правої сторони обличчя, а у подальшому один удар рукою в область правої сторони тулуба та руками відштовхнув ОСОБА_6 у сторону, заподіявши їй фізичного болю та не спричинивши тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, через незамкнені двері зайшов до приміщення торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_5 , розташованого в АДРЕСА_2 , де відкрито викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень різними купюрами.

Викрадені грошові кошти ОСОБА_4 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши цим самим ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 1000 гривень.

ОСОБА_4 03 січня 2018 року близько 10-00 години, перебуваючи в м. Коростишів Житомирської області, проходив повз будинок АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_7 .

У вказаний день та час, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у приміщення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна,поєднаного із проникненням у приміщення,керуючись корисливим майна,з метою власного збагачення, упевнившись в тому, що за його суспільно-небезпечними ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, переконавшись в тому, що власники квартири за місцем проживання відсутні, через незамкнені вхідні двері будинку, проник до домоволодіння АДРЕСА_3 , у якому проживає ОСОБА_7 .

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, ОСОБА_4 пройшов до спальної кімнаті, в якій знаходиться дерев`яна шафа з верхнім одягом, з якої останній здійснив крадіжку чоловічої зимової куртки, кольору «хакі», торгівельної марки «Zaka», розмір 54.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 викрадене майно привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1853 грн. 57 коп.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутих обвинуваченнях за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміновані діяння, у грудні 2017 року ударив ОСОБА_8 рукою в область тулуба, грошові кошти були в коробці біля вікна в магазині, де ОСОБА_8 торгувала. Зайшов та викрав кошти в сумі 1000 гривень, шкоду відшкодував повністю. Також пояснив, що перед ОСОБА_9 прийшов до будинку потерпілого ОСОБА_10 , погукав господарів, нікого не було. Зайшов в будинок, двері були напіввідчинені, в одній із кімнат будинку, з шафи достав куртку, так як куртка обвинуваченого була брудна, свою він викинув, вдягнув викрадену куртку потерпілого, шкоду відшкодував.

До суду потерпіла ОСОБА_5 подала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, щодо призначення покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.

До суду потерпілий ОСОБА_7 подав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, щодо призначення покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду, просив призначити не суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані:

- за ч.3 ст.186 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинені повторно, поєднані з проникненням у інше приміщення, тобто грабежу;

- за ч.3 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчинені повторно, поєднані із проникненням у інше приміщення, тобто крадіжці.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальні правопорушення за ч.3 ст.186 та ч.3 ст.185 КК України є тяжкими злочинами, ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, утриманців не має, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання неможливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей кримінального закону, остаточно призначити покарання-за правилами ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів; виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не накладався.

Питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Київського НДІСЕ витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 572 гривні.

Речові докази: тарілку з вилкою, упаковані до картонної коробки, яка зберігається у кімнаті схову речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області - знищити; чоловічу куртку, упаковану до спецпакету №4369582, яка зберігається у кімнаті схову речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1