Справа № 471/406/18-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінального провадження№0000112 від 20квітня 2018 рокупо обвинуваченню:

ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, українки, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, не працює, не одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 18 квітня 2018 року, близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вчинила сварку з ОСОБА_5 , в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, умисно нанесла не менше двох ударів кулаком лівої руки в область обличчя та один удар ногою в область обличчя ОСОБА_5 ,, чим спричинила останній тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці правого ока, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала повністю, дала покази, підтвердила викладені обставини скоєння кримінального правопорушення, виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини. Зазначила, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, вона переоцінила свої життєві цінності, щиро розкаялася у вчиненому.

ОСОБА_4 пояснила, що 18 квітня 2018 року, близько 16 год. 00 хв. вона йшла по пров. Кооперативному в смт.Братське Братського району Миколаївської області за дитиною в дитячий садок та зустріла ОСОБА_5 . З потерпілою вона особисто не знайома, але до неї дійшли чутки, що ОСОБА_5 розповсюджує образливі чутки щодо неї та вирішила з`ясувати стосунки з цього приводу. В ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка в ході якої ОСОБА_4 не стрималась та нанесла ОСОБА_5 два удари кулаком лівої руки в обличчя та один удар коліном лівої ноги в обличчя. Примиритись з потерпілою їй не вдалось, оскільки потерпіла не йде на контакт.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодилась з клопотанням прокурора та просила визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як повністю погоджується з встановленими досудовим розслідуванням обставинами справи.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачена вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності її позиції, роз`яснивши наслідки визнання нею фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що полягають у позбавленні права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, а також доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, як-то: висновок експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Так, згідно висновку експерта №229 від 22 травня 2018 року в ОСОБА_5 мав місце крововилив в ділянці правого ока, який виник від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що виник до 19 квітня 2018 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує з ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною такої обставини як щире каяття суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала, надала показання, які в ході судового слідства підтвердилися, проте, вибачення у потерпілої не просила. Обвинувачена зазначила про те, що кається у вчиненому, проте з її поведінки в судовому засіданні не вбачається, що вона дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України як злочину невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Крім того, суд враховує, що обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружена, виховує трьох неповнолітніх дітей, що свідчить про те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті є сприятливою та обвинувачена має належні соціальні зв`язки. Також, суд враховує спосіб життя обвинуваченої, те що вона добре характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має, але працює за цивільно-правовими угодами. Судом не встановлено наявності зв`язків з антигромадськими елементами.

Крім того, суд враховує висновок органу пробації щодо ОСОБА_4 про можливість виправлення її без позбавлення або обмеження волі на певний строк, за яким ОСОБА_4 має середній ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченої до вчиненого, наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 35 (тридцяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595,00 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень на користь держави.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому,прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вирокув суді.

Суддя ОСОБА_1