№566/796/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2018 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 щодо порушення його прав під час проведення досудового розслідуваня у кримінальному провадженні №0000028, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 25 січня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000028, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 25 січня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000028, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 25 січня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово заявляв, що під час проведення досудового розслідування та під час затримання відносно нього застосовувалося психологічне та фізичне насильство,яке виразилося в заподіянні йому тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим він оглядався судмедекспертом.
Крім цього, він, обвинувачений, писав скарги на дії працівників Млинівського відділення поліції в Дубенський відділ прокуратури, приблизно, в травні 2017 року, однак, станом на 19 жовтня 2018 року будь-які відповіді ні йому, ні його захиснику щодо результатів перевірки не надходило.
З метою перевірки заяви ОСОБА_4 в судовому засіданні 19 жовтня 2018 року був допитаний судмедексперт ОСОБА_6 , який підтвердив той факт, що, дійсно, в травні 2018 року ним було проведено огляд ОСОБА_4 і в нього були виявлені тілесні ушкодження, «на скільки він пам`ятає», на передніх поверхнях гомілок і, здається, на променево-зап`ястних суглобах. Крім цього, ОСОБА_4 висловлював скарги на болі у волосяній частині голови. Ним, як судово-медичним експертом був даний висновок з приводу наявних тілесних ушкоджень на підставі постанови слідчої.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку про необхідність проведення перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , наданого під час судового розгляду, про застосування до нього під час досудового розслідування методів фізичного насилля та психологічного тиску зі сторони працівників поліції, так як відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

У ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

За ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В одному із фундаментальних рішень (рішення у справі "Сельмуні проти Франції") ЄСПЛ визначено, що ст. 3 Конвенції є втіленням основних цінностей демократичних суспільств, які входять до складу Ради Європи, і вважається одним із найважливіших основоположних положень Конвенції, відступ від якого не дозволяється. У разі подання скарг за цією статтею Конвенції ЄСПЛ повинен провести особливо ретельний аналіз із урахуванням усіх матеріалів, поданих сторонами (правова позиція у справі "Матьяр проти Туреччини").

У своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що ст. 3 Конвенції захищає одну із фундаментальних цінностей демократичного суспільства, згідно з цією статтею забороняється будь-яке катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження незалежно від обставин справи чи поведінки потерпілого (рішення у справі "Лабіта проти Італії"). Суд також установлює, що розрізнення між поняттями "катування" та "нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження" було введено для того, щоб "позначити особливий рівень жорстокості умисного нелюдського поводження, що призводить до тяжких і жорстоких страждань" (рішення у справі "Ірландія проти Великобританії").

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.

Зі змісту ч. 6 ст. 206 КПК України слідує, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя, суд зобов`язані зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та, зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Згідно ч. 3 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Отже, враховуючи те, що перевірка клопотання повинна проводитися неупередженою особою, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане обвинуваченим ОСОБА_4 може бути розцінене як кримінально-каране діяння, суд вважає необхідним доручити проведення перевірки, в установленому законом порядку, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього недозволених методів під час досудового розслідування Дубенській місцевій прокуратурі.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 9 п. 6, ст. 206 ч. 6 п. 2, ч.3 ст.333, ст.ст. 350, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Доручити прокурору Дубенської місцевої прокуратури провести перевірку клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 наданого під час судового розгляду про застосування до нього під час досудового розслідування методів фізичного насилля та психологічного тиску зі сторони працівників Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області.

Матеріали перевірки клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 з результатами перевірки направити до Млинівського районного суду Рівненської області в строк до 02 листопада 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1