справа № 216/1529/18

ВИРОК
іменем України
22 червня 2018 року
м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх або інших осіб, має статус ветерана війни - учасника бойових дій, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,-
учасники кримінального провадження
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
28.04.2016 року, ОСОБА_3 на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військовій частині НОМЕР_1 , №220 від 02.07.2016 року (по стройовій частині) став проходити у цій військовій частині ( АДРЕСА_2 ), на посаді сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 2 танкового батальйону, у військовому званні солдат.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 28.04.2016 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
З початку вересня 2017 року, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_3 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, вирішив самовільно залишити військову сулужбу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 11.09.2017 року о 08 год. 00 хв. самовільно, без дозволу командування, залишив військову частини НОМЕР_1 та направився до місця проживання своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
28 березня 2017 року близько 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 і повідомив про вчинене ним кримінальне правопорушення.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, за ознаками самовільне залишення військової частини, або місця служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Під час судового розгляду обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що на добровільній основі уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 220 від 02.07.2016 року (по стройовій частині) став проходити у цій частині.
10.09.2017 року, йому зателефонувала матір та повідомила, що захворіла його бабуся, в зв`язку з чим він поїхав до неї за адресою АДРЕСА_1 де доглядав за хворою бабусею. Як наслідок 11.09.2017 року не вийшов на службу, при цьому командування про це не повідомляв. Через деякий час, а саме 28.03.2018 року, зрозумівши хибність свого вчинку, прибув до військової частини НОМЕР_1 та повідомив про обставини вчиненого ним злочину.
Крім повного визнання обвинуваченим свої вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, вина останнього повністю доводиться дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:
- Актом службового розслідування, затвердженого ТВО Командиром військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , згідно якого 11.09.2017 року було виявлено факт відсутності солдата ОСОБА_3 (а. с.5-6);
- Витяг з наказу №220 від 02.07.2016 року, яким ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 (а. с. 27);
- Контрактом про проходження ОСОБА_3 військової служби у ЗСУ, який укладено 28.04.2016 року, який укладено строком на три роки (а. с. 27-30).
Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення доведено повністю, та його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення військової частини, або місця служби вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, характер та тяжкість вчиненого ним злочину, спосіб вчинення, обстановку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю служби характеризується негативно, а також те що останній щиро розкаявся у вчиненні злочину, сприяв досудовому і судовому слідству. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст.. 75 КК України
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом одного року не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження які не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1