АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/952/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №616/372/ 18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Великобурлуцького відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000125 від 06.05.2018 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року задоволено клопотання прокурора Великобурлуцького відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000125 від 06.05.2018 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 290 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події: автомобіль « OPEL KADETT 1.3 », державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, ключ до нього, що знаходиться на зберіганні в Великобурлуцькому ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видане ВРЕР №14 ГУМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_8 , що мешкає: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 , як представник власника майна ОСОБА_8 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року, скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування зазначив наступне. Строк апеляційного оскарження даної ухвали пропущений, оскільки ОСОБА_8 не обізнаний в юридичних питання, не міг сам належним чином захистити свої права як власника майна, а тому звернувся до адвоката, просить поновити строк. При винесенні рішення судом не врахований той факт, що арештоване майно залучене як речовий доказ, але в якості речових доказів воно судом не визнавалось, оскільки такого рішення матеріали справи не містять, а тому посилання прокурора і суду на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження. Вважає, що немає жодної правової підстави, визначеної ст. 170 КК України для накладення арешту на вказане майно, оскільки розбіжності з номером виникла в результаті технічної помилки в результаті реєстраційних дій в 2010 році при зазначені номера кузова в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Також зазначив, що прокурором пропущений 5-ти денний строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ Великобурлуцького відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000125 від 06.05.2018 за ст. 290 КК України з обставин того, що 05.05.2018, при митному огляді автомобіля « OPEL KADETT 1.3 », державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску було виявлено розбіжність номеру на кузові автомобіля з номером у свідоцтві про реєстрацію.

10.05.2018 прокурор Великобурлуцького відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Великобурлуцького районного суду Харківської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого 05.05.2018 р. автомобіля « OPEL KADETT 1.3 », державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, ключу до нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видане ВРЕР №14 ГУМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_8 .

Прокурор зазначив, що вилучене майно є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та необхідне для встановлення фактів та обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, пересування, передачі вказаного майна, просив накласти на нього арешт.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року задоволено клопотання прокурора Великобурлуцького відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000125 від 06.05.2018 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с. 290 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події: автомобіль « OPEL KADETT 1.3 », державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, ключ до нього, що знаходиться на зберіганні в Великобурлуцькому ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке видане ВРЕР №14 ГУМВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_8 , що мешкає: АДРЕСА_1 .

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що прокурором доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, під час огляду місця події предмети підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту майна не підтверджені матеріалами справи. Посилання на пропуск прокурором строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна також не підтверджене, оскільки це питання було ретельно досліджено слідчим суддею, внаслідок чого в ухвалі правильно вказано, що строк не був пропущеним.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді-