ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/641/17
п/с 1-кс/174/185/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2018 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області
ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області, клопотання представника Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» - адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000388,-
В С Т А Н О В И В:
13.07.2018 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, надійшло клопотання представника Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» - адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000388, який було накладено ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 року.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.09.2017 року та 27.09.2017 року, в межах даного кримінального провадження, слідчим суддею були винесені ухвали, згідно яких задоволено клопотання заступника начальника СВ Вільногірського ВП та накладено арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 24581.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Вільногірське скло», включаючи позбавлення права на відчуження, розпорядження та заборони будь-яких дій з вказаним майном. При розгляді питання про арешт майна представник Банку не був присутній з огляду на його не повідомлення. В свою чергу, слідчий суддя має об`єктивно оцінювати чи є розумним та співмірним обмеження права власності та прав третіх осіб, і чи є для цього достатні підстави з огляду на результати розслідування провадження на час розгляду клопотання про зняття арешту. Кримінальне провадження розслідується уже упродовж майже 10 місяців, однак у ньому не здобуто не лише доказів причетності до вчинення злочину осіб та об`єктивних доказів вчинення злочину як такого. Так, у заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначається, яку суму коштів вимагають у підприємства, погрожуючи незаконною реалізацією майнового комплексу вартістю 18 340 791,00 грн. Незрозумілим є також факт попередньої правової кваліфікації такого кримінального правопорушення за ч.1 ст. 189 КК України. Яку суму коштів вимагають у ТОВ «Вільногірське скло» слідством не з`ясовано, хоча питання співмірності застосування обтяження та обґрунтованості порушення прав осіб має суттєве значення по справі. Злочин, передбачений ч.1 ст.189 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості і питання, на яку суму здійснено посягання, має бути основним при вирішенні питання про накладення арешту на майно. У минулому судовому засіданні, яке відбувалось 10.04.2018 року, під час розгляду клопотання про зняття арешту прокурор і слідчий стверджували, що телефонні дзвінки з вимогами про передачу коштів працівникам ТОВ «Вільногірське скло» продовжують надходити. З огляду на це бездіяльність слідчого, прокурора по відсутності документування злочинних дій може свідчити або про їх службову недбалість, або про те, що вони повідомили суду неправдиву інформацію і на справді такі дзвінки не надходять. Надходження таких дзвінків, є тим більш сумнівним і з огляду на те, що вони не підтверджені результатами тимчасового доступу до інформації про телефонні з`єднання операторів зв`язку та будь-якими іншими доказами. Крім того, слідчим упродовж 10-ми місяців так і не з`ясовано, чи можливо за допомогою документів, якими заволоділа невстановлена особа, реально змінити право власності на будівлю на яку накладено арешт. За тривалий термін досудового розслідування, жодних об`єктивних доказів існування вимагання та заволодіння документами, окрім показів посадовців ТОВ «Вільногірське скло», які зацікавлені у накладенні арешту на зазначений майновий комплекс для недопущення виконання своїх зобов`язань за договором іпотеки від 03.01.2012 з Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.», Чеська Республіка, у кримінальному провадженні не здобуто. Крім того, упродовж 10-ми місяців жодних спроб переоформлення нежитлової будівлі у злочинний спосіб, з використанням викрадених документів особами, які вимагали кошти, не дивлячись на несплату коштів які вимагались, не зафіксовано. При таких обставинах сам факт вчинення кримінальних правопорушень викликає обґрунтовані сумніви і накладення арешту на майновий комплекс вартістю 18 340 791,00 грн. є явно неспівмірним заходом забезпечення кримінального провадження. Враховуючи, що арешт накладено необґрунтовано і в подальшому застосуванні арешту вказаного нерухомого майна відпала потреба, просить скасувати арешт, накладений ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 року на нежитлову будівлю, яка належить ТОВ «Вільногірське скло», загальною площею 24581,1 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м.Вільногірськ, вул. Промислова, 31.
Ухвалою від 13 липня 2018 року, було відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 16 липня 2018 року та витребувано з слідчого відділу Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали досудового розслідування, внесеному до ЄРДР за №0000388 від 20.09.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.189, ч.1 ст.357 КК України.
16 липня 2018 року, в судове засідання представник Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» адвокат ОСОБА_5 не з`явився, в свою чергу прокурор надав реєстр відправки кореспонденції , про те що матеріали кримінального провадження знаходяться в обласній прокуратурі, тому надати їх на виконання ухвали слідчого судді наразі, не надається можливим, а тому судовий розгляд був відкладений до 24.07.2018 року, у зв`язку з тим, що за відсутністю матеріалів кримінального провадження не можливо перевірити доводи заявника.
23.07.2018 року, до суду надійшло клопотання представника Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» адвоката ОСОБА_6 , яким було відкликано раніше подане клопотання про відкладення розгляду справи та враховуючи строки розгляду даної категорії справ, просив розглядати клопотання без участі представника банку, яке задовільнити у повному обсязі.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , проти задоволення клопотання в частині необґрунтованості ухвали, винесеної слідчим суддею заперечував, мотивуючи тим, що арешт на нежитлове приміщення слідчим суддею накладено законно та обґрунтовано, однак враховуючи, що по кримінальному провадженню № 0000388 від 20.09.2017, здійснені всі необхідні слідчі дії та розшукові заходи, з майном будь-яких протиправних дій не вчинено, та в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень-злочинів, дане провадження було закрите слідчим СВ Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області, тому вважає за доцільне скасувати арешт в зв`язку з тим, що відпала потреба в його застосуванні.
В свою чергу, слідчий СВ Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримав позицію прокурора та підтвердив, що по справі проведені необхідні слідчі дії, за результатами яких провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень-злочинів, а тому вважає за доцільне скасувати арешт в зв`язку з тим, що відпала потреба в його застосуванні.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, прийшоджу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.
Так, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно зст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій,гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, слідчий суддя під час досудового провадження накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено, в тому числі, на нерухоме і рухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснив, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
В судовому засіданні встановлено, що згідно з ухвалами Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 р. та 27.09.2017 р., накладено арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 24581,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , по кримінальному провадженню №0000388, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.189, ч.1 ст.357 КК України, за фактом вчинення невстановленою особою протиправних дій, які полягали в тому, що 19.09.2017 року, близько 10.00 год., діючи з корисливих мотивів, невстановлена особа, прибула на територію ТОВ «Скляний альянс», розташованого по вул.Промисловій, 31, у м. Вільногірську, де знаходячись в службовому кабінеті директора підприємства ОСОБА_7 , шляхом обману, видаючи себе за представника КБ «Промінвестбанк», запропонувала послуги інвестування ТОВ «Скляний альянс» та шляхом шахрайства заволоділа документацією підприємства для подальшого використання її з метою отримання матеріального прибутку. Не зупинившись на досягнутому, невстановлена особа 20.09.2017 року о 09.52 годині, діючи з корисливих мотивів, зателефонувала директору ТОВ «Скляний альянс» ОСОБА_7 , та під приводом можливості переоформлення прав власності на об`єкти нерухомості очолюваного ОСОБА_7 підприємства, висловлюючи на його адресу погрозу насилля у разі невиконання його умов, вимагала передачі грошових коштів.
Згідно постанови про визнання та залучення речових доказів по справі від 22.09.2017 року, у даному кримінальному провадженні нежитлова будівля, загальною площею 24581,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом.
Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України може бути чуже майно, право на майно та дії майнового характеру. Право на майно - це документи, що мають правове значення, тобто встановлюють право на певну річ або ж звільняють від обов`язків майнового характеру (заповіт на квартиру, договір дарування, страховий поліс, боргова розписка тощо).
Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Доказом злочину, зокрема, може бути речовий доказ, яким відповідно можуть бути предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Враховуючи, що предметом посягання у даному кримінальному провадженні стали правовстановлюючі документи ТОВ «Вільногірське скло» на нежитлове приміщення, яке належить ТОВ «Вільногірське скло», зокрема, свідоцтво на право власності на вказане приміщення, витяг з Державного реєстру про реєстрацію права власності, тобто документи, які підтверджують майнові права ТОВ «Вільногірське скло» на вказане приміщення, яке і є безпосереднім об`єктом посягання, факт протиправного посягання на даний об`єкт нерухомості, на момент розгляду клопотання про накладення арешту на майно, підтверджувався зібраними по справі доказами, вказане приміщення визнано речовим доказом по справі, тому слідчим суддею відповідно до вимог п.1 ч.2ст.170 КПК України обґрунтовано накладено арешт на вказане приміщення, з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу та запобігання можливості його протиправного відчуження, що відповідало потребам досудового розслідування даного кримінального провадження і виправдовує такий спосіб втручання в права та свободи ТОВ «Вільногірське скло», яке є власником майна, що не призвело до зупинення або надмірного обтяження правомірної підприємницької діяльності останнього, оскільки правомочності власника по користуванню цим майном при накладенні арешту не обмежувалися.
Крім того, суд не погоджується з доводами заявника щодо порушення прав Банку внаслідок накладення арешту на вказане майно по наступним підставам.
Так, згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-124 цс-13) відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Таким чином, оскільки арештоване майно, яке є предметом іпотеки, належить ТОВ «Вільногірське скло», а іпотека по своїй правовій природі являється цивільно-правовим способом забезпечення виконання зобовязання і полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобовязання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого у іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами, але при цьому майно залишається у власності іпотекодавця, який не позбавляється передбачених законом правомочностей власника такого майна, а лише зобовязаний здійснювати свої повноваження власника, зокрема, щодо розпорядження майном, за згодою іпотекодержателя, тому Банк не є власником чи володільцем арештованого майна, і відповідно, права заявника як іпотекодержателя спірного майна, не пов`язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, а тому накладенням арешту на вказане майно права Банку не порушуються.
З урахуванням викладеного, доводи заявника щодо неспіврозмірності обмеження права власності завданням даного кримінального провадження та негативних наслідків арешту майна для нього, суд вважає необґрунтованими.
Також, твердження представника Банку щодо зацікавленості посадовців ТОВ «Вільногірське скло», у накладенні арешту на зазначений майновий комплекс для недопущення виконання своїх зобов`язань за договором іпотеки від 03.01.2012 р. з Банком «Експобанк ЧЗ, а.с.», суд вважає надуманими, оскільки будь-яких об`єктивних даних на підтвердження вказаних доводів, до клопотання не долучено, та в судовому засіданні не встановлено.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч.5 ст.9 КПК України є джерелом права, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж як досудового розслідування так і судового розгляду справи, ґрунтується на тому, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу кримінального провадження, тому зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання в права особи, зокрема обмеження права власності.
Разом з тим, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню дійсно тривало упродовж майже 10 місяців, за цей час органом досудового розслідування проведено певний обсяг слідчих та розшукових дій, направлених на встановлення причетних осіб, однак як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 23.07.2018 року, по даному кримінальному провадженню проведені всі можливі слідчі (розшукові) дії, погрози вимагання закінчилися, з майном будь-яких протиправних дій не вчинено, крім того щодо злочину передбаченого ст.189 КК України, то на даний час - відсутній склад злочину, оскільки суб`єкт злочину припинив вчиняти будь-які дії щодо вимагання майна або грошових коштів, відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, що і слугувало підставою для закриття кримінального провадження № 0000388.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи заявника про те, що на даний час у продовженні застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у виді арешту нежитлового приміщення, належного ТОВ «Вільногірське скло», відпала потреба є слушними і заслуговують на увагу, тому в цій частині клопотання підлягає задоволенню, а арешт, накладений на вказане майно ухвалою слідчого судді від 22.09.2017 року скасуванню по зазначеним підставам.
Враховуючи вище викладене, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю, що клопотання заявника підлягає частковому задоволенню, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 року на нерухоме майно - нежитлову будівлю, загальною площею 24581,1 кв.м., яка належить ТОВ «Вільногірське скло» - підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а в решті заявлених вимог в обґрунтування клопотання - слід відмовити.
Керуючись ст.ст 98, 100, 131, 132, 170-175, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання представника Банку «Експобанк ЧЗ, а.с.» адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000388 - задовольнити частково.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017 року на нежитлову будівлю, яка належить ТОВ «Вільногірске скло», загальною площею 24581,1 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Промислова, 31, яка складається з нежитлової будівлі Б-2 (будівля скляного корпусу № 2): І поверх - приміщення І пл. - 13102,2 кв.м; II пл. - 86,3 кв.м, III пл. - 88,6 кв.м., реген. приміщення IV пл. - 309,1 кв.м, загальною площею по І поверху - 13586,2 кв.м; II поверх - приміщення V пл. - 10326,6 кв.м, VI пл. - 474,3 кв.м, VII пл. - 16,4 кв.м, VIII пл. - 37,9 кв.м, IX пл. - 34,7 кв.м, X пл. - 30,1 кв.м, XI пл. - 5,0 кв.м, XII пл. - 31,2 кв.м, XIII пл. - 38,7 кв.м, загальною площею по II поверху - 10994,9 кв.м., - скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, внаслідок закриття кримінального провадження, в межах якого він був накладений.
В решті заявлених вимог - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали виготовлений 26.07.2018 року

Слідчий суддя ОСОБА_1