АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/1451/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/434/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушкалка Верхньорогачицького району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.07.2016 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 407 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання, призначене вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2016 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з дня затримання.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати .
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він з 18.12.2017 року по 20.12.2017 року знаходячись на території ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ-ГРУП» за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів з території зазначеного підприємства з цеху по обслуговуванню і ремонту № 2112 переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на порушення права власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу з території зазначеного підприємства, намагався викрасти мідний кабель ВВГ 3x70 довжиною 3,6 м, вартість якого згідно висновку експерта Херсонського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру №155-МТ 16.01.2018 року становить 1395 грн. 58 коп., що належить ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ-ГРУП», який він на протязі двох днів відчищав від резинової ізоляції, після чого 20.12.2017 року за допомогою клейкої стрічки, отриманий мідний провід закріпив на обох своїх руках та обох ногах, намагався залишити територію підприємства, однак вчинивши усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем підприємства на контрольно-пропускному пункті №1.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), де особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які залежали від її волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок змінити, призначивши покарання з випробуванням чи замінити вид покарання на штраф.
Фактичні обставини кримінального провадження та доведеність його винуватості не оспорює.
Вказує, що призначаючи покарання суд не взяв до уваги те, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, збитки кримінальним правопорушенням не завдані, злочин вчинив у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Представник потерпілого в судове засідання не з явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно 17.04.2018 року , будь-яких заяв, клопотань потерпілий не направляв, не повідомив про поважні причини свого неприбуття. Відповідно до положень ч 4 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності потерпілого, явка якого не є обов`язковою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку лише в частині призначеного покарання в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вбачається, що при призначенні покарання суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання , суд визнав повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання , суд не встановив.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що без реального відбуття призначеного покарання виправлення обвинуваченого не можливе.
Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.
Як видно із матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого , ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, інкримінований злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, що характеризує його як особу, схильну до скоєння кримінальних правопорушень. Злочинні дії не довів до кінця лише у зв`язку з затриманням охоронцем підприємства.
За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, не працює, утриманців не має.
Дані про особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним в період іспитового строку кримінального правопорушення дають підстави дійти висновку , що суд призначив обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15 ч 1 ст. 185 КК України із дотриманням вимог ст. 50, 65, 68, 69-1 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті кримінального закону , і підстав вважати призначене покарання несправедливим через його суворість, як на тому наполягає апелянт, колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те , що при призначенні покарання суд не врахував його скрутне матеріальне становище та відсутність шкоди, завданої злочином, є безпідставними, оскільки матеріальне становише обвинуваченого не впливає на міру покарання, а відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, пов`язана з припиненням злочинної діяльності ОСОБА_7 третьою особою.
На думку колегії суддів та обставина, що обвинувачений скоїв корисливй злочин в період іспитового строку, що підвищує його суспільну небезпечність , а також те, що він не працює, законного джерела доходів не має у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченого не дають підстав для призначення покарання за скоєний злочин у виді штрафу, як такого, що не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Як видно із технічного запису судового засідання в суді першої інстанції представник потерпілого погодився із позицією прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Заявлені апелянтом вимоги про призначення йому покарання із випробуванням через наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання колегія суддів визнає безпідставними , оскільки виходячи із положень ч 2 ст. 75, ч 3 ст. 78 КК у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Клопотання обвинуваченого про відкладення апеляційного розгляду для отримання від потерпілого клопотання про взяття обвинуваченого на поруки колегією суддів залишено без задоволення , оскільки як свідчать матеріали провадження ОСОБА_7 27.12.2017 року був звільнений ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ-ГРУП», на даний час там не працює, притягується до кримінальної відповідальності вдруге, що свідчить про те, що він не підпадає під дію ст. 47 КК України і не може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки.
Разом із тим, з урахуванням того, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, надав до суду апеляційної інстанції додаткові характеристики із попередніх місць його роботи, за якими він характеризується позитивно, його поведінку після скоєння злочину , яка свідчить про його намагання усунути негативні наслідки свого діяння , колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_7 покарання , призначене за сукупністю вироків , а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку в іншій частині , в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 408, 419 376 ч 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання .
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2016 року, і за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі .
В іншій частині вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 24.05.2018 року

Суддя: ОСОБА_2