Справа №478/1776/17 11.05.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиваючого покарання у ДУ «Північна виправна колонія №90»
-якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами абзацу першого цієї частини відмовлено.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5 ( в режимі
відеоконференції з ДУ «Північна виправна колонія №90»)
представник колонії ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення за період з 4 червня по 3 жовтня 2017 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавленням волі.
Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») щодо зарахування строку перебування його під вартою під час етапування з РФ до України у строк покарання за правилами абзацу першого цієї частини відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі засуджений вважає, що оскільки на момент його екстрадиції із території Російської Федерації до установи виконання покарань на території України він знаходився під арештом та у супроводі конвою то цей термін слідування під вартою необхідно зарахувати у строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
18.07.2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України з 02.10.2014 року по 17.09.2015 року та з 04.06.2017 року по 10.09.2017 року час його етапування на території України відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19.04.2016 року та переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.

Судом було встановлено, що вироком Благовіщенського міського суду Амурської області від 18.05.2015 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.105 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

17 вересня 2015 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19.04.2016 року було приведено у відповідність із законодавством України вирок Благовіщенського міського суду Амурської області від 18.05.2015 року, визначено положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнаний винним вироком Благовіщенського міського суду Амурської області від 18.05.2015 року, а саме: ч.1 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Згідно ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської від 31.10.2017 року на підставі ст.72 Кримінального кодексу України, в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано попереднє ув`язнення з часу його затримання, а саме, з 02 жовтня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На даний час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Північна ВК №90 УДПтС України в Херсонській області.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку вимоги апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначеної правової норми суд має зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Благовіщенського міського суду Амурської області від 18.05.2015 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.105 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

17 вересня 2015 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19.04.2016 року було приведено у відповідність із законодавством України вирок Благовіщенського міського суду Амурської області від 18.05.2015 року, визначено положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнаний винним вироком Благовіщенського міського суду Амурської області від 18.05.2015 року, а саме: ч.1 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Згідно з ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської від 31.10.2017 року на підставі ст.72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано з часу затримання, а саме, з 02 жовтня 2014 року, в строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення з часу його затримання, а саме, з 02 жовтня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно ч.5 ст.72 КК України вказаний вичерпний перелік строків, які можуть бути включені до строку попереднього ув`язнення.

В розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, період слідування ОСОБА_5 під вартою під час передачі його до установи виконання покарань на території України не є попереднім ув`язненням в сенсі положень Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки, даний строк рахується як час відбування покарання в порядку виконання вироку. Тому судом вірно відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 в частині зарахування строку тримання його під вартою за період слідування ним для відбування покарання на територію України.

Крім того, ОСОБА_5 , переведений для подальшого відбування покарання на територію України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та положень ст.ст. 605-612 КПК України. Вказані законодавчі акти регулюють передачу засуджених осіб (тобто осіб, вирок щодо яких набув законної сили, згідно ст. 43 КПК України).

Відповідно до ст. 614 КПК України, визнання та виконання в Україні вироків міжнародних судових установ, а також прийняття осіб, засуджених такими судами до позбавлення волі, здійснюються згідно з правилами цього Кодексу на підставі міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_5 відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: