Постанова
іменем України
10 жовтня 2018 року
м. Київ
справа № 234/8820/15-к
провадження № 51-2812км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000840 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у тому ж місті ( АДРЕСА_2 судимого: вироком Новоазовського районного суду Донецької області від 10 березня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК на 3 роки позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК на 4 роки позбавлення волі, ч. 1 ст. 115 КК на 11 років позбавлення волі, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК на 10 років позбавлення волі й на підставі ст. 70 КК остаточно на 14 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року вказаний вирок залишено без змін.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 21 квітня 2015 р. в м. Краматорську Донецької області вчинив закінчений замах на умисне вбивство двох осіб ОСОБА_9 і ОСОБА_10 із застосуванням бойових припасів, а саме наступальної осколкової ручної гранати типу РГД 5, яку незаконно придбав, носив та зберігав біля місця проживання з початку квітня 2015 року по 21 квітня 2015 року та умисне вбивство потерпілої ОСОБА_9 .
Злочини вчинені ОСОБА_6 за таких обставин.
На початку квітня 2015 року ОСОБА_11 на території свого будинку АДРЕСА_3 знайшов у купі сміття за наступальну осколкову ручну гранату типу РГД 5, про що повідомив ОСОБА_6 , показав йому місце її знаходження та попросив віднести її до правоохоронного органу, на що ОСОБА_6 погодився. Проте, побачивши зазначену ручну гранату типу РГД 5 у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне її придбання, здійснюючи який він 21 квітня 2015 року приблизно о 12 год., підняв з купи сміття за вказаною адресою осколкову ручну гранату типу РГД 5, яка відноситься до категорії боєприпасів, поклав до своєї сумки, тобто незаконно придбав зазначений боєприпас без передбаченого законом дозволу та приблизно о 13 год. на рейсовому автобусі у сумці перевіз її до м. Краматорська Донецької області, де сховав її біля буд. АДРЕСА_4 за місцем проживання, тобто незаконно носив, перевіз та зберігав зазначений боєприпас без передбаченого законом дозволу.
Крім того, 23 квітня 2015 року приблизно о 20:15 год. ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння з метою з`ясування відносин прийшов у квартиру АДРЕСА_5 до раніше знайомого ОСОБА_10 , де також знаходилася ОСОБА_9 . ОСОБА_10 відмовився спілкуватися із ОСОБА_12 та попросив останнього залишити квартиру, у відповідь на що ОСОБА_12 роздратувався та вийшов з квартири, після чого, діючи умисно, протиправно, на ґрунті виниклих неприязних відносин, з метою вбивства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 привів наступальну осколкову ручну гранату типу РГД 5, яку приніс із собою, у бойову готовність, повторно зайшов до квартири ОСОБА_10 , та кинув гранату на підлогу вітальної кімнати, де знаходились потерпілі та вийшов з квартири. Внаслідок вибуху гранати від отриманих ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці, а ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості та смерть якого не настала у зв`язку із своєчасно наданою йому медичною допомогою, тобто умисел ОСОБА_6 на вбивство ОСОБА_10 не було доведено до кінця з незалежних від його волі причин.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі та доповненні до неї засуджений, посилаючись на незаконність судових рішень щодо нього, вказує, що обвинувальний вирок ґрунтується на його зізнанні, яке отримано в результаті застосування фізичного насильства на нього працівників поліції, та з порушенням його права на захист, що проявилося у зволіканні у наданні йому захисника, оскільки його затримання відбулося 23 квітня 2015 року о 21 год., а адвокат до нього запрошений лише наступного дня о 10 год. 30 хв. Зазначає про ігнорування його заяв про факт насильства над ним правоохоронними органами та посилається на свою юридичну необізнаність щодо права на оскарження постанови про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях правоохоронців ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК. Стверджуючи про відсутність умислу у нього на позбавлення життя потерпілих, а також про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 263 КК, засуджений просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник просили задовольнити касаційну скаргу. Прокурор заперечував проти її задоволення.

Мотиви Суду
Твердження ОСОБА_6 у касаційній скарзі про безпідставність його засудження та відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілим не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Так, у своїх рішеннях про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів суди обох інстанцій послалися на показання ОСОБА_6 у суді першої інстанції, в яких він визнав факт придбання ним та зберігання гранати; показання свідка ОСОБА_11 про те, що він, знайшовши гранату, звернувся до ОСОБА_6 із запитанням про те, чи вона бойова, на що той дав стверджувальну відповідь та, забравши її, пообіцяв віднести до поліції; а також на дані слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який детально описав події знаходження та зберігання ним вказаної гранати.
Зі змісту судової вибухотехнічної експертизи № 760 від 29 квітня 2015 року убачається, що граната є бойовою.
Що ж стосується засудження ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК, то воно ґрунтується на його показаннях у суді першої інстанції, в яких він хоча і заперечував свою винуватість, проте визнав факт перебування у квартирі ОСОБА_10 у вказаний час і дату, а також підтвердив знаходження там ОСОБА_9 й те, що він прийшов туди із знайденою гранатою.
Окрім того, висновки судів обох інстанцій щодо викладеного також підтверджуються даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , в ході якого останній визнав, що кинув бойову гранату у кімнату, де знаходилися потерпілі та детально розповів про свою участь та про розвиток подій; та слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , який дав аналогічні показання щодо подій вибуху в його квартирі 21 квітня 2015 року та підтвердив, що інкриміновані діяння вчинив саме ОСОБА_6 .
Доводи ОСОБА_6 про те, що його показання в ході слідчих експериментів на досудовому слідстві отримано із застосуванням до нього недозволених методів фізичного впливу працівниками поліції, внаслідок чого такі докази належало визнати недопустимими, є необґрунтованими та спростовуються даними постанови від 29 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю у діях працівників поліції складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК. Вказана постанова винесена за результатами досудового розслідування за заявою ОСОБА_6 , яку він озвучив у суді першої інстанції, з приводу чого останній доручив прокурору здійснити перевірку наведених фактів. Таким чином, постанова винесена уповноваженою особою, з урахуванням даних опитування самого ОСОБА_6 в ході перевірки зазначених ним фактів. Додатково суд першої інстанції дослідив дані медичної документації про освідування ОСОБА_6 в ОСОБА_13 30 квітня 2015 року щодо перелому у нього лівого ребра, який він, з його особистих слів, отримав до затримання.
Отже, доводи ОСОБА_6 про неналежну реакцію судів обох інстанцій щодо застосування до нього заходів фізичного впливу є безпідставними, а твердження про його необізнаність щодо порядку оскарження згаданої постанови про закриття кримінального провадження необґрунтованими, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту затримання ОСОБА_6 та у подальшому він користувався послугами захисника, участь якого згідно із ч. 1 ст. 52 КПК у даному кримінальному провадженні є обов`язковою.
Не знайшли свого підтвердження й посилання ОСОБА_6 на порушення його права на захист та зволікання у призначенні йому адвоката. Так, згідно із даними протоколу ОСОБА_6 затримано 23 квітня 2015 року о 23:30, а захисника було призначено йому 24 квітня 2015року о10: 30. За вказаний період часу жодних процесуальних дій за участю ОСОБА_6 не відбувалося, всі наступні слідчі дії за участю ОСОБА_6 здійснено в присутності захисника.
Все вищевикладене свідчить про те, що підстави вважати зібрані у цьому кримінальному провадженні докази недопустимими внаслідок істотного порушення прав і свобод людини відсутні.
Крім того, протоколи слідчих експериментів не були єдиними чи визначальними доказами винуватості засудженого, а були одними із доказів, які досліджувалися та оцінювалися судом першої інстанції в їх сукупності. Місцевим судом вимоги п. 2 ч. 1, 2 ст. 91, ч. 1 ст. 94, ч. 3 ст. 370 КПК повною мірою.
Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 колегія суддів касаційного суду вважає законними та обґрунтованими. Покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено, у зв`язку із чим касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 440, 441, 442 КПК, п. 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, акасаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню

не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3