АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1261/18 Справа № 182/2339/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополя, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має двох неповнолітніх синів 2005 року народження і 2008 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 31.01.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.185, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з випробувальним терміном 1 рік;

2) 04.08.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2ст. 185, ч.1 ст. 71КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 день;

3) 01.06.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

4) 24.06.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2ст. 185, ст. 198, ч.1 ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців;

5) 24.04.2015 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 300, ч.2ст. 301, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 року звільнений умовно - достроково 01.04.2017 року на 3 місяці 23 дні, згідно ст.81 КК України.

визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень. передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001630, № 0002343, №0001725, -

встановила:

ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 24 квітня 2017 року приблизно о 05.30 год. знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , де проник до кв. АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 , де викрав належне їй майно на загальну суму 20541,50 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

28 квітня 2017 року приблизно о 04.30 год., ОСОБА_8 знаходився біля буд. АДРЕСА_4 , де проник до квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_11 , та викрав майно останньої на загальну суму 9517,83 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

10 травня 2017 року приблизно о 04.30 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де шляхом віджиму пластикового вікна на першому поверсі будинку проник до квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_12 , де викрав майно на загальну суму 5407,68 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

13 червня 2017 приблизно о 04.00 годині ОСОБА_8 знаходився біля будинку АДРЕСА_7 , де шляхом віджиму пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_8 яка належить ОСОБА_13 , де майно на загальну суму 2577,00 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

18 червня 2017 року приблизно о 04.00 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_9 , де шляхом віджиму пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_10 , яка належить ОСОБА_14 , де викрав майно останньої на загальну суму 4925 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

13 липня 2017 приблизно о 04.00 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_11 , де шляхом віджиму пластикового вікн, проник до квартири АДРЕСА_12 , яка належить ОСОБА_15 , та викрав майно останньої на загальну суму 22632,44 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

03 червня 2017 року приблизно о 04.20 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_13 , де віджав металопластикове вікно та проник до квартири АДРЕСА_14 , яка належить ОСОБА_16 , та викрав майно сотанньої на загальну суму 2688,92 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

05 червня 2017 року приблизно о 04.30 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_4 , де шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_15 , яка належить ОСОБА_17 , де викрав майно потерпілого на загальну суму 30829,34 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

11 червня 2017 року приблизно о 04:30 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_16 , де шляхом віджиму пластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_17 , яка належить ОСОБА_18 , та викрав майно потерпілого на загальну суму 1300,00 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

28 червня 2017 року приблизно о 04.00 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_18 , де віджиму пластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_19 , яка належить ОСОБА_19 , де викрав майно останньої на загальну суму 20 541,50 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

15 липня 2017 року приблизно о 04.45 год. знаходився біля будинку АДРЕСА_13 , де шляхом віджиму пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_20 , яка належить ОСОБА_20 , та викрав майно потерпілого, однак був затриманий останнім. Таким чином, ОСОБА_8 намагався спричинити матеріальний збиток гр. ОСОБА_20 на загальну суму 906 грн.35 коп.

Злочинні дії ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та за даним законом йому призначено таке покарання:

-за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Згідно зі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк покарання ухвалено рахувати згідно протоколу затримання з 15 липня 2017 року.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_8 залишено без змін у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Цивільні позови у провадженні не заявлені.

Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у 3913 грн. 84 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Докази про обставини вчинення злочину судом не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прокурор не погодився з вказаним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Згідно зі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не достатньо враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів, а також те, що обвинувачений не відшкодував спричинену шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник подали суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просять вирок залишити без зміни, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вказують, що обвинувачений щиро розкаюється у вчинених злочинах, сприяв органам досудового розслідування у розкритті кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим частково відшкодовано шкоду потерпілим шляхом повернення викраденого майна. Цивільних позовів по справі не заявлено.

Обвинувачений має двох неповнолітніх дітей, яким надавав матеріальну допомогу, страждає рядом хронічних захворювань.

Захисник судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З урахуванням думки обвинуваченого, який не заперечував слухати справу за його відсутністю, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без участі останнього.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, вирок в частині призначення обвинуваченому покарання змінити та ухвалити новий.

Обвинувачений заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, зокрема дані, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 77-81), співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Суд першої інстанції, провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, згідно ст. 404 КПК України,

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, та ніким з учасників провадження не оскаржується.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, вчинення ОСОБА_8 повторно ряду злочинів в період умовно-дострокового звільнення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, у вчиненому щиро розкаявся, сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочинів, частково відшкодував спричинену потерпілим шкоду шляхом повернення викраденого майна, має двох неповнолітніх дітей, яким надавав матеріальну допомогу, страждає рядом хронічних захворювань, що визнано судом обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Судом також враховано думку потерпілих, які покладались на розсуд суду при призначенні ОСОБА_8 покарання. Відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому висновок суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про неврахування судом ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, кількості епізодів по справі та не відшкодування потерпілим спричиненої шкоди, є необґрунтованими та безпідставними.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4