АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000083 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за апеляційними скаргами заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Подільського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання, із застосуванням положень ст.69 цього Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Ухвалено рахувати строк відбування покарання ОСОБА_6 з 14.02.2018 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 07.01.2018 о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, провулок Квітневий, 6, діючи з корисливих мотивів, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_9 та почав наносити їй удари по обличчю. В подальшому ОСОБА_6 повалив потерпілу на землю та забрав жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень, посвідчення інваліда 2 групи, мобільний телефон «Samsung Galaxy J3» із зарядним пристроєм вартістю 2563 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2963 гривень.
Крім цього, 17.01.2018 о 00 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 68, діючи з корисливих мотивів, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_10 та почав виривати сумку з її рук. В подальшому ОСОБА_6 повалив потерпілу на землю та погрожуючи застосуванням до неї насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом демонстрації ліхтаря-шокера, відкрито викрав жіночу сумку, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 500 грн., банківські картки, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5» вартістю 3516 грн. 67 коп., завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4016 грн. 67 копійок.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність (ст.69 КК України) та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання невмотивовано визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданих злочином збитків обставинами, що пом`якшують покарання. Вважає, що обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину лише під тиском беззаперечних доказів з метою уникнення справедливого покарання.
Судом також не враховано конкретних обставин кримінального провадження, а саме те, що вчинені ОСОБА_6 епізоди злочинної діяльності були спрямовані на відкрите викрадення майна жінок, поєднане із застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих.
Вважає, що щире каяття та відшкодування злочином завданих збитків не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
За наведених обставин вважає, що у суду не було законних підстав для застосування положень ст.69 КК України та призначення ОСОБА_6 нижче нижчого покарання, ніж передбачене санкцією відповідної статті кримінального закону.
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 по ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В іншій частині вирок просить залишити без змін.

В поданій апеляційній скарзі із уточненнями захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного, через суворість.
Зазначає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 належним чином не було враховано дані про особу винного, а саме те, що він розкаявся у вчиненому, добровільно через матір відшкодував потерпілим заподіяні злочином збитки та просив у них вибачення, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
За таких обставин, з позиції захисника, у суду були всі передбачені законом підстави застосувати положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення поданої прокурором апеляційної скарги та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із уточненнями, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, оскільки вони правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який віднесений до категорії тяжких, дані про особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Зокрема, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 як на стадії досудового розслідування, так і в суді першої та апеляційної інстанції визнавав свою вину у вчиненому та щиро кається, через матір відшкодував потерпілим завдані злочином збитки, в зв`язку з чим вони претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

Цим самим спростовуються доводи прокурора про те, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання невмотивовано визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданих злочином збитків обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням характеру та конкретних обставин вчиненого злочину, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Разом з цим, визнавши обставин, що пом`якшують покарання, такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд дійшов висновку про те, що призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України буде занадто суворим, а тому застосував положення ст.69 цього Кодексу та призначив покарання нижче нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_6 покаранням, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції надав належну оцінку даним, що характеризують особу обвинуваченого, та врахував усі обставини вчиненого злочину, в тому числі й ті, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, навівши мотиви прийнятого рішення.

При цьому, суд дійшов правильного висновку, що з урахуванням характеру вчиненого злочину та конкретних обставин, лише реальне відбування покарання зможе забезпечити досягнення цілей покарання, визначених ст.50 КК України, та буде достатнім та справедливим для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На переконання колегії суддів, призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, навіть у мінімальних межах, як про це просить прокурор у поданій апеляційній скарзі, за свої розміром буде явно несправедливим через суворість.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що передбачені законом підстави для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, про що просить у апеляційній скарзі захисник, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а подані апеляційні скарги прокурора та захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Подільського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційні скарги заступника прокурора міста Києва та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3