АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/5201/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/626/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 643/5201/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 в злочині, передбаченому ст.125 ч.2 КК України
за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2017 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, з вищою освітою, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,
визнано винною та засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 130 годин громадських робіт.
З цим вироком не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу. Просить вирок Московського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2017 року скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок апеляційного суду Харківської області, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченої, потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як було встановлено оскаржуваним вироком суду, ОСОБА_7 , знаходячись у стійких особистих неприязних стосунках з ОСОБА_9 , обумовлених суперечками і конфліктами з приводу виховання останньою малолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2016 є ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 позбавлена батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_10 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при наступних обставинах:
Так, 16.02.2016, приблизно о 12.45 год. ОСОБА_7 знаходячись на першому поверсі в 2 під`їзді, біля кв. АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 , дочекавшись коли остання вийде з квартири, наздогнала її біля вищевказаного під`їзду, та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, стоячи обличчям до ОСОБА_9 кулаками правої і лівої рук нанесла їй біля 20 ударів по голові праворуч та ліворуч. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 посадила ОСОБА_9 на лавку біля під`їзду, та сівши поруч із нею з правої сторони, лівою рукою схопила останню за волосся, а правою рукою стискала її шию, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 фізичний біль, моральні страждання, та тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 896-с/16 від 07 квітня 2016 р. у ОСОБА_9 мали місце: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, садна на голові, правій руці. За ступенем тяжкості: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3- тижнів (21 дня), згідно п.2.3.1.а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 р.; садни викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п. 2.3.2 «Б» п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 р., відноситься до легких тілесних ушкоджень, які ОСОБА_9 при вищезазначених обставинах спричинила ОСОБА_7 .
Обставини події та правильність кваліфікації дій обвинуваченої ніким не оспорені.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , хоча суд і послався на врахування тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має реєстрацію за якою фактично мешкає, та характеризується задовільно, але помилково призначив покарання, яке є нижчим від найнижчої межі, установленої санкцією ч.2 ст.125 КК України. При цьому, на вимоги ст.69 КК України не послався. Ураховуючи наявність тільки однієї обставини, яка пом`якшує покарання, колегія суддів також не вбачає підстав для застосування вимог ст.69 КК України.
Згідно вимог ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При призначенні покарання судом першої інстанції допущено істотне порушення процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно ч.1 ст.412 та п.3 ч.1 ст.409 КК України є підставою для скасування вироку.
Поряд із цим, усунути зазначене порушення закону шляхом ухвалення вироку апеляційним судом, як просив апелянт, не надається можливим, оскільки згідно вимог ч.1 ст.420 КК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдовувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Зазначених у цій нормі обставин з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Московського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4