Справа № 442/5845/16-к
Провадження № 1-кп/442/139/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0001313 від 01.06.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долішній Лужок Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого- ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 29 травня 2016 року, орієнтовно о 23 год., перебуваючи в одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту з колишною дружині ОСОБА_6 , умисно наніс останній декілька ударів долонею правої та лівої руки в ділянку грудної клітки, лівого та правого плеча, після чого повалив на диван та умисно наніс три удари кулаком правої руки в ділянку голови, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді семи синців, що розташовувались на передній поверхні грудної клітки, в ділянці верхньо-внутрішнього квандрантів правої молочної залози та в ділянці верхньо-внутрішнього квандранта лівої молочної залози, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, правого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого плеча в середній третині та садна на фоні синця на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині й закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, підтвердженого неврологічно симптоматикою та забою правого плечового суглобу та грудної клітки справа. Згідно висновку експерта №341 від 08.06.2016 року всі тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що 29 травня 2016 року він відпочивав у своїй квартирі, переглядаючи телевізійні програми. Після 23 год. 15 хв. до квартири прийшла його колишня дружина ОСОБА_6 і, зайшовши у кімнату, почала провокувати конфлікт, заважала дивитися телевізор. На його зауваження не реагувала. В якийсь момент ОСОБА_8 підбігла до нього і схопивши його за статеві органи, чим спричинила нестерпний біль. Відчувши сильний біль, відштовхнув її від себе. Вважає, що це була необхідна оборона. Інших тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не наносив. На його думку, потерпіла вживала перед конфліктом спиртні напої, оскільки відчував від неї запах алкоголю. ОСОБА_6 викликала поліцію. Після приїзду поліції колишня дружина написала заяву, вказавши, що він її ображав нецензурно лайкою та погрожував фізичною розправою. В заяві ОСОБА_6 про будь які тілесні ушкодження і фізичне насилля з його сторони не вказувала. Він , в свою чергу, жодних заяв про протиправність її дій не писав, оскільки йому було соромно.Як 30 травня 2016року потерпіла опинилась в лікарні, йому не відомо. Коли відвідував колишню дружину у лікарні, з міркувань християнської моралі дав їй кошти на лікування. 24.08.2016 року слідчий ОСОБА_9 , відбираючи у нього поянення, обдурила його, і написав у протоколі допиту, все як хотів сам, пояснюючи, що так зможе закрити справу. Його тримали в поліції чотири годни, лякали, що справа піде до суду, якщо не підпише те, що хоче поліція. Однак, в матеріалах справи відсутні документи від 24.08.2016 року. Натомісць маються документи за 27.08.2016 року, які він дійсно підписав, оскільки був введений в оману слідчим ОСОБА_9 , і думав, що робить це для збереження сімї і примирення з потерпілою.Вважає, що провокації його колишня дружина вчиняє з метою заволодіння його майном та майном його маетрі, про що остання неодноразово йому заявляла.
Не зважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними судом доказами :
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що 29 травня 2016 року, орієнтовно о 23 год. 00 хв., прийшла в квартиру, обвинувачений був злий. Вона переодягнулася. Обвинувачений, почав її обзивати, штовхати, вчепив за бік і кинув в куток, бив, потягнув за волосся. Після бійки вона викликала поліцію. Поліція приїхала орієнтовно 23 год. 30 хв. Пояснення відбирали в окремих кмінатах. На наступний день вона пішла на роботу, їй стало погано, поїхала в лікарню, де була госпіталізована, пролежала 8 днів, з 31.05.2016 року по 08.06.2016 року. При цьому, у неї була нудота, головний біль. Обвинувачений приходив до неї в лікарню в середу зранку, вона перелякалась. Він дав їй 200 грн. З обвинуваченим розлучені півтора роки, однак проживають разом в одній квартирі. Насильницькі дії щодо неї обвинувачений вчиняє не вперше, не раз її бив.Просить суд засудити обвинуваченого за вчинене та стягнути з нього моральну та матеріальну шкоду.
- показаннямими свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що ввечері 29 травня 2016року до неї прийшла потерпіла, щоб пофарбувати волосся. Прийшла з роботи, ушкоджень у неї не було. Близько 10 години вечора ОСОБА_6 пішла додому, і , як вони і домовлялись, після того як прийшла додому їй потерпіла зателефонувала, при цьому було чути крики чоловіка в слухавці. Чула як погрожував : я найму хлопців, і закопають тебе. Зранку з потерпілою зідзвонилась, і та сказала, що її побив чоловік, що її нудило, крутилась голова, і тому змушена була звернутимя в лікарню. Вона відвідувала ОСОБА_6 в лікарні, і потерпіла розповідала, що чоловік бив її по голові, плечах, тягнув за волосся. При цьому, повідомила, що він бив її все життя. Також, відомо, що були неодноразово погрози зі сторони ОСОБА_3 в сторону ОСОБА_6 .. В гості до ОСОБА_6 не приходила і в квартирі не була. Про стосунки з обвинуваченим їй розповідала потерпіла;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який працює в ВП Дрогобицького ГУНП у Львівській області, та суду пояснив, що через те, що пройшов значний проміжок часу, достеменно події під час виїзду 29.05.2016 року за заявою ОСОБА_6 пригадати не може. Однак памятає, що видимі тілесні ушкодження у жінки були. Однак вона зверталася лише з заявою з приводу сімейного конфлікту. На виклик виїжджав з ОСОБА_12
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який працює в ВП Дрогобицького ГУНП у Львівській області і в судовому засіданні пояснив, що 29.05.2016 року працював інспектором сектору швидкого реагування. Надійшов виклик з чергової частини, що за адресою вул. В. Великого в м. Дрогобич відбувається конфлікт. Поліцію викликала потерпіла. Зміст її заяви що чоловік вчинив конфлікт і побив її, але від проходження експертизи вона відмовилася. Жінка показувала тілесні ушкодження. Чоловік говорив, що в нього порвана футболка. Тілесні ушкодження у потерпілої були не на обличчі.;
- висновком експерта №341 від 01.06.2016 року, згідно якого у ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження у вигляді семи синців, що розташовувались на передній поверхні грудної клітки, в ділянці верхньо-внутрішнього квандрантів правої молочної залози та в ділянці верхньо-внутрішнього квандранта лівої молочної залози, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, правого передпліччя в середній третині, на задній поверхні лівого плеча в середній третині та садна на фоні синця на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині й закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, підтвердженого неврологічною симптоматикою та забою правого плечового суглобу та грудної клітки справа. Всі тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я. Могли бути спричинені в час, що вказаний потерпілою та в медичних документах, дією тупого предмета, можливо при ударах кулаками та ногами;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.08.2016 року з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та понятих в квартирі АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_6 відтворила обставини нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в кімнаті вітальні, те, як саме обвинувачений завдавав їй удари в ділянку голови;
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи зазначені вище докази, визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які підтверджують винність обвинуваченого.

Судом, на виконання вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, якою передбачено, що кимінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом,створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Суд не бере до уваги покликання обвинуваченого на те, що слідчий ОСОБА_9 шляхом обману, психологічного тиску, змусив його підписати процесуальні документи 27.08.2016 року, в яких ОСОБА_3 фактично визнав свою винуватість у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілі, оскільки дані твердження обвинуваченого не підтверджені жодними доказами.
Крім цього, оцінивши та співставивши показання свідків сторони захисту ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та свідка сторони обвинувачення ОСОБА_17 , суд приходить до переконання, що дані показання є неправдивими, діаметрально протилежними, частина з них такими, що мають на меті вивести з-під обвинувачення ОСОБА_3 . Тому, на думку суду, показання вказаних свідків не можуть бути покладені ані в основу обвинувачення, ані в основу виправдання.

Що стосується висновку від 30.05.2016 року, складеного інспектором СРПП №4 Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 , в якому зазначено, що за конфліктом 29.05.2016 року близько 23 год. 30 хв., який стався між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень нікому не завдано, суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що у потерпілої малися тілесні ушкодження, однак від проходження експертизи вона відмовился, та показання самої потерпілої про те, що першочергово вона не хотіла оприлюднювати своє побиття обвинуваченим, однак, відчувши на собі та усвідомивши наслідки нанесених тілесних ушкоджень, 31.05.2016 року звернулася до поліції із заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінаьної відповідальності.
Що стосується клопотань сторони захисту про визнання доказів недопустимими, суд бере до уваги, що процесуальний статус підозрюваного ( зі всіма відповідними правами та обовязками) обвинувачений ОСОБА_3 отримав 27.08.2016 року. Відтак, вказані клопотання сторони захисту не підлягають до задоволення.
Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і твердження ОСОБА_3 про те, що саме потерпіла розпочала конфлікт, заподіяла йому тілесні ушкодження, а тому він не наносив їй тілесних ушкоджень, а тільки оборонявся.
Вищевказані показання обвинуваченого судом розцінюються як намагання останнього інтерпретувати події у вигідному ждля себе світлі, що дало б можливість ОСОБА_3 уникнути відповідальності за вчинене.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст. 22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За нормативним визначенням, умисне тілесне ушкодження (стаття 125 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю (вчинення дії, яка б могла запобігти шкоди здоров`ю іншої людини, саме сюди суд відносить зв`язок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій нараження її своїми діями на небезпеку, і отримання від таких тілесних ушкоджень) у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, як фізичний вплив так і психічний вплив на потерпілу.
Разом з тим, суб`єктивна сторона злочинних дій ОСОБА_3 виразилась в умислі так як, він був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілої.
Проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він, на грунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту, умисно наніс колишній дружині ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.
При призначенні покарання обвинуваченому суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім цього, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, є активним учасником суспільного життя громади. Крім цього, обвинувачений є особою пенсійного віку, має хронічні захворювання, які потребують системного лікування, здійснює догляд за пристарілою мамою, ОСОБА_18 ( Т. 1 а.с. 152).

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні позовних вимог потерпілих про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди судом враховуються вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.

Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Суд враховує те, що совїми діями обвинуваченим завдано невиправної моральної шкоди потерпілій, що виразилася в моральних стражданнях . Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, визнає, що заявлена потерпілою до відшкодування моральна шкода є звищеною, а тому дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування особи, яка потерпiла від злочину, та судових витрат», розмiр судових витрат визначається i вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Суд не може взяти до уваги надані в розпорядження суду потерпілою частину чеки за придбання медикаментів, оскільки вони є частково нечитабельними, а інших доказів на підтвердження видатків на лікування потерпілою не представлено. Відтак, дана вимога також підлягає до часткового задоволення в сумі 475 грн.

Також в частині відшкодування видатків на правову допомогу адвоката потерпілою, дану вимогу суд також задовольняє частково, оскільки підтвердженими є згідно книги обліку доходів, представленої в розпорядження суду адвокатом потерпілої ОСОБА_7 , 3 тис. 500 грн.

Інші вимоги потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди суд вважає недоведеними.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за якою призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 10 000 гривень моральної школи.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 3975 грн.матеріальної шкоди.

В решті позову - відмовити.

Речові докази :
- Сі-ді диск з файлами аудіо-записів - залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1