УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
копія
Справа № 399/523/17 Провадження № 1-кп/401/172/18

15 травня 2018 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Світловодського міськрайонного суду обвинувальні акти №0000237 та №0000238, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2017 року, у кримінальному провадженні №1-кп/401/172/18, справа №399/523/17, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 23 квітня 2018 року на виконання ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2018 року надійшло кримінальне провадження №1-кп/401/172/18, справа №399/523/17 з обвинувальними актами №0000237 та №0000238, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підстав ч.1 ст.416 КПК України після скасування судом апеляційної інстанції вироку, суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року кримінальне провадження було призначене до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, просив кримінальне провадження призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив, що пред`явлене його підзахисному обвинувачення грунтується на підставі підроблених документів про що він раніше вказував і знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Захисник зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено обставин, які виправдовують обвинуваченого ОСОБА_5 , та всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України не повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення викладено не конкретно, що порушує право обвинуваченого на захист,. В зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України захисник заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Прокурор вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого про повернення обвинувального акту задоволенню не підлягає.
Перевіривши обвинувальні акти з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд встановив такі фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 27 червня 2017 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (а.с.1, 2 , том №1).

В обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000237 від 31 травня 2017 року, який складено слідчим та затверджено прокурором 22 червня 2017 року, зазначено, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину у сфері проти громадської безпеки, а саме у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КПК України, вчиненого при наступних обставинах:
Приблизно в 2015 році ОСОБА_6 знаходячись на сміттєзвалищі на околиці села Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, де помітив запал до гранати Ф-1 і у нього виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вказаного вибухового пристрою. Переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання вибухового пристрою. ОСОБА_5 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вибухових пристроїв, зазначений запал до гранати Ф-1 взяв до рук та незаконно переніс в приміщення будинку домоволодіння за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_7 , де незаконно зберігав вказаний вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
29 травня 2017 року працівниками Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , в приміщенні будинку було виявлено та вилучено металевий предмет сірого кольору, на вигляд схожий на запал від гранати Ф-1, який згідно висновку експерта №37 від 06 червня 2017 року, є вибуховим пристроєм (стандартним засобом підриву), а саме бойовим уніфікованим підривником ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який на момент його вилучення був придатний для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та звільнення важеля, який незаконно придбав, переніс та зберігав ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, 11 липня 2017 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000238 від 31 травня 2017 року, який складено слідчим та затверджено прокурором 10 липня 2017 року, встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину у сфері обігу наркотичних речовин, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, вчиненого при наступних обставинах:
ОСОБА_5 при невстановлених обставинах в ході проведення досудового розслідування незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб, який зберігав під шифером будівлі сараю за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .
29 травня 2017 року працівниками Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Онуфріївсткого районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2017 року в ході досудового розслідування кримінального провадження №000157 від 16 квітня 2017 року, в якому проживає ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , під шифером будівлі сараю було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта №595 від 07 червня 2017 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину 108,166 грама.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою причетність до інкримінованих йому злочинів заперечує.
Вказані обвинувальні акти об`єднано в одне кримінальне провадження, яке ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року направлено на розгляд до Світловодського міськрайонного суду.

Скасовуючи вирок Світловодського міськрайонного суду від 31 січня 2018 року, яким було визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, Апеляційний суд Кіровоградської області в ухвалі від 12 квітня 2018 року зазначив, що при формулюванні обвинувачення не зазначено, коли закінчено злочини, передбачені ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, які є триваючими, протягом якого терміну обвинувачений зберігав наркотичні засоби та вибуховий пристрій, при яких обставинах і коли виявлено та вилучено за місцем проживання ОСОБА_5 вищевказані заборонені для зберігання предмети, яку кількість канабісу у нього вилучено.
Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальні акти з додатками, суд приходить до висновку, що направлені до суду прокурором обвинувальні акти з додатками не відповідають вимогам ст.291 КПК України, досудове слідство допустило істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі порушивши право обвинуваченого на його захист, а відтак суд визнає, що при викладених обставинах обвинувальні акти з додатками необхідно повернути прокурору для виконання вимог КПК України, з таких підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, законність, верховенство права, забезпечення права на захист.

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно припису ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд 1-ої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.
Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до приписів пункту 5 ч.2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З огляду на зазначені вимоги закону пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним за змістом та має містити виклад всіх обставин вчинення злочину, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого протии нього обвинувачення. Стаття 7 Конвенції регламентує положення - ніякого покарання без закону.

Відсутність конкретного обвинувачення має суттєвий вплив на право обвинуваченого мати повну вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення з тим щоб максимально реалізувати своє право на захист та підготуватися до нього.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 2008 року по справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). В рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України наявний за умови, що зазначені дії вчиняються з умислом (прямим чи непрямим) та без передбаченого законом дозволу, тобто є незаконними.

Згідно обвинувальних актів ОСОБА_5 обвинувачується за ч.1 ст. 263 та ч.1 ст.309 КК України за незаконне придбання, перенесення та зберігання вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, та у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

В даних обвинувальних актах не зазначені положення нормативно-правових актів відповідно до ст.92 Конституції України та ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які порушені обвинуваченим ОСОБА_5 і стали підставою для кваліфікації його дій за ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України.

Суд зазначає, що формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України, зокрема: ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).

Як зазначено в ухвалі Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2018 року, та встановлено судом під час підготовчого судового засідання, то з обвинувальних актів випливає, що ОСОБА_5 при невстановлених досудовим слідством обставинах незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, та незаконно придбав, переніс та зберігав вибуховий пристрій, які зберігав за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
Апеляційним судом вказано, що при формулюванні обвинувачення не зазначено, коли закінчено злочини, передбачені ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, які є триваючими, протягом якого терміну обвинувачений зберігав наркотичні засоби та вибуховий пристрій, при яких обставинах і коли виявлено та вилучено за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_5 вищевказані заборонені для зберігання предмети, яку кількість канабісу у нього вилучено.
Отже, під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що в обвинувальних актах формулювання обвинувачень викладено без дотримання вимог ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в них не зазначено коли розпочато та коли закінчено злочини, передбачені ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, з якого часу ОСОБА_5 мешкав за адресою виявлення заборонених для обігу предметів, протягом якого терміну ОСОБА_5 зберігав наркотичні засоби та вибуховий пристрій, при яких обставинах і коли виявлено та вилучено за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_5 вищевказані заборонені для зберігання предмети, яку кількість канабісу у нього вилучено, які мотиви і мета інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відомості про те, що вказані предмети органом досудового розслідування виявлено під час розслідування зовсім іншого кримінального провадження.

Крім цього, зі змісту обвинувального акту можна зробити висновок, що ОСОБА_5 вчинив в ході проведення досудового розслідування злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, що також вказує на не чітке, не якісне і не конкретне формулювання обвинувачення.
На підставі викладеного суд визнає, що в обвинувальному акті всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також відсутнє конкретне, чітке та якісне формулювання обвинувачення, фактично в обвинувальному акті дублюється повідомлення про підозру, що є неприпустимим і порушує право обвинуваченого на захист.
Вказані істотні порушення норм кримінального процесуального закону, без їх належного усунення досудовим слідством, в випадку призначення справи до її розгляду по суті, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі.
При цьому, суд також враховує, що в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив, що пред`явлене його підзахисному обвинувачення ґрунтується на підставі підроблених документів про що він раніше вказував і знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин обвинувальний акт, який є основним процесуальним документом органу обвинувачення і основою для захисту обвинуваченого в суді, є неконкретним, відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням необхідних відомостей, передбачених п.5 ч.1 ст.291 КПК України, порушує право обвинуваченого на захист та унеможливлює призначення судового розгляду, що є підставою для повернення прокурору обвинувального акту відповідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Крім цього, за змістом процесуального закону, передусім, ст. 291 КПК України, вимогам закону повинен відповідати не лише обвинувальний акт, а й додані до нього обов`язкові документи, оскільки це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст. 2 КПК України.
Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

В супровідному листі прокурора (а.с.1 том.№1) згідно якого направлено до суду 27 червня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 внесеного в ЄРДР за №0000238 від 31 травня 2017 року, в додатку зазначено, що до обвинувального акту, додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Проте, на час подання прокурором 27 червня 2017 року обвинувального акту до суду вказаний реєстр матеріалів досудового розслідування, всупереч п.1 ч.4 ст.291 КПК України до суду не було подано. Вказаний реєстр до постановлення судом ухвали про призначення підготовчого судового засідання від 27 червня 2017 року в матеріалах справи відсутній, про що свідчить також опис матеріалів кримінальної справи.
Ненадання разом з обвинувальним актом реєстру матеріалів досудового розслідування є підставою для його повернення прокурору.
Матеріали справи не містять достовірних відомостей про порядок та спосіб доручення реєстру, який міститься на а.с.67,68, том №1.
Суд вважає, що наведені недоліки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також істотні порушення норм КПК України повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обов`язок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обов`язок посадових осіб при проведенні досудового розслідування.
Суд приходить до висновку, що вказані порушення чинного законодавства України, які не виявив прокурор при затвердженні обвинувального акта і при направленні справи в суд для розгляду судом є істотною перешкодою для призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення викладених вище порушень КПК України.
Можливе твердження про те, що суд вийшов за межі своїх повноважень по даному кримінальному провадженню, даючи оцінку обставинам справи, які підлягають дослідженню в ході судового розгляду кримінального провадження є безпідставними, оскільки суд приймаючи рішення в підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору не досліджував фактичні обставини справи, та зібрані докази, які підлягають дослідженню та оцінці в ході судового розгляду справи.
Відповідно до п. 3 частини 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з метою приведення його у відповідність вказаним вимогам.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з вище зазначених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст. 314, ст.372, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувальні акти №0000237 та №0000238, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2017 року, у кримінальному провадженні №1-кп/401/172/18, справа №399/523/17, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України, з матеріалами справи, повернути прокурору Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури для усунення недоліків та приведення їх у відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Повний текст ухвали було оголошено 17 травня 2018 року о 15 год. 00 хв.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1