Справа № 322/1216/16
Провадження № 1-кп/314/26/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 року м. Вільнянськ

Колегія суддів Вільнянського районного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених-адвокатів ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_14 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 22.09.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.4 та п.12 ч. 2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 року до Вільнянського районного суду Запорізької області з Апеляційного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 22.09.2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п.4 та п.12 ч. 2 ст.115 КК України.

Під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23.09.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.11.2016 року.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 у встановленому законом порядку в ході досудового розслідування ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.11.2016 року продовжено до 21.12.2016 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 19.02.2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.02.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 19.04.2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.04.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 18.06.2017 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.06.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 17.08.2017 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.08.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 16.10.2017 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 15.12.2017 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.12.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 12.02.2018 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.02.2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 12.04.2018 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.03.2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 10.06.2018 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.05.2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з кінцевим терміном до 09.08.2018 року.
Посилаючись на те, що ОСОБА_8 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, прокурор звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_8 проти клопотання відносно продовження строків тримання під вартою заперечували.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, колегія суддівдійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого п.4 та п.12 ч. 2 ст.115 КК України.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, злочином спричинена загибель людини,не працевлаштований, колегія суддів вважає про наявність існування ризику вчинення іншого злочину та приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні прокурора та наведених доводах у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_8 злочину, при вирішенні даного клопотання, колегія суддів враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її обвинуваченим.

В ході розгляду клопотання обвинуваченим та його захисником не надано суду доказів про відсутність у обвинуваченого наміру вчинити дії, направлені на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також не доведено відсутності у обвинуваченого наміру вчинити інший злочин, та враховуючи, що матеріали клопотання не містять даних про джерело його доходу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілу, свідків у провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

У відповідності до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби обвинуваченого ухилитися від органів розслідування й суду, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331,336 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з урахуванням ухвали від 25.05.2018 року, а саме з 09.08.2018 року до 07.10.2018 року. Кінцевим днем тримання під вартою визначити 07 жовтня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику державної установи «Вільнянська установа виконання (№11)»
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

03.08.2018