Справа№751/5022/18
Провадження №1-кс/751/2117/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2018 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України про негайне звільнення з-під варти,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить негайно звільнити його з-під варти, обґрунтовуючи своє клопотання наступним.

25.04.2018 року Чернігівський районний суд Чернігівської області своїм вироком у кримінальній справі № 734/3228/16-к по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України визнав його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 1 місяць з конфіскацією усього належного йому майна. Цим же вироком було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Вирок було оскаржено, після чого справу було направлено до Апеляційного суду Чернігівської області. Справу до розгляду в Апеляційному суду Чернігівської області не призначено. Пояснює, що до 10.07.2018 року суди більше не розглядали питання про продовження дії запобіжного заходу відносно нього. Незважаючи на відсутність будь-яких ухвал про наявність підстав тримати його під вартою в Чернігівському СІЗО, його не випустили із слідчого ізолятора. Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року законної сили не набув, особливого порядку щодо набрання чинності чи виконання вироку в частині продовження дії запобіжного заходу судом не визначено, не визначено такого порядку і нормами КПК України. Тому вважає, що він утримується під вартою незаконно і його повинні звільнити з-під варти на підставі статті 206 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор вважала клопотання необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки на даний час триває перегляд в апеляційному порядку вироку суду, який на даний час законної сили не набрав, а тому підстави для звільнення ОСОБА_3 з-під варти відсутні.

Вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали наглядового провадження № 2616-16 по кримінальному провадженню № 0000633, слідчим суддею встановлено, що згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2015 року у виді обмеження волі, перевівши обмеження волі у позбавлення волі за правилами ст. 72 КК України і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишено тримання під вартою. Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 05 липня 2016 року, зарахувавши строк з 05 липня 2016 року по 20 червня 2017 року до покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України. Визначений загальний порядок оскарження вироку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині у разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України тримання під вартою є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінальним процесуальним законодавством не встановлені.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України.

Як встановлено в судовому засіданні вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року щодо ОСОБА_3 законної сили не набрав, оскільки був оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області.

Згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2018 року на теперішній час відносно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід може бути змінено чи скасовано судом апеляційної інстанції, на розгляді якого знаходиться апеляційна скарга. Будь-яких даних про таку зміну або скасування запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Встановлені обставини свідчать про те, що слідчий суддя, при розгляді справ, зокрема такої категорії, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції та перевіряти законність прийнятого судом рішення в частині обґрунтованості, строку запобіжного заходу та порядку набрання вироку законної сили.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що тримання ОСОБА_3 під вартою у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» є законним, підстав для звільнення останнього з-під варти не вбачається.

При розгляді клопотання в порядку ст. 206 КПК України слідчим суддею не вирішуються питання щодо обрання чи зміни запобіжного заходу щодо засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення з-під варти - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1