Справа № 660/1178/17
Номер провадження 1-кп/660/20/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 рокусмт. Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області кримінальне провадження № 0000424 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Нововоронцовка, Нововоронцовського району Херсонської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, громадянин України, працює фізичною особою-підприємцем, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 14.09.2017 року, близько 18:00 год., перебуваючи біля приміщення магазину «Асорті», яке розташоване по вул. Бериславська, 25 в смт. Нововоронцовка Херсонської області, в ході конфлікту із ОСОБА_5 , внаслідок злочинної недбалості, не розрахувавши своєї сили наніс йому удар правою рукою зігнутою в кулак в область обличчя, від якого ОСОБА_5 впав на асфальтне покриття поряд із вищевказаним магазином та під час падіння вдарився потилицею голови об дане покриття, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 69 від 11.11.2017 року отримав тілесні ушкодження, у вигляді: саден чола зліва, лівої щоки, забитої рани слизової нижньої губи, крововиливів задньої поверхні шиї, закритого перелому кісток склепіння черепа зліва, перелому основи черепа, саден лівої сідниці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав лише в частині нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 в обличчя та заподіянні останньому тілесних ушкоджень з необережності. В решті свою винуватість повністю заперечував, зазначивши, що він не мав умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, не передбачав, що від його удару кулаком в обличчя ОСОБА_5 не встоїть на ногах та впаде на асфальтове покриття і отримає тяжкі тілесні ушкодження. Також пояснив, що в той день знаходився на своєму робочому місці, на складі магазину «Асорті», коли до нього забіг ОСОБА_7 . Через деякий час до дверей складу підійшов ОСОБА_5 , постукав в двері. Вони вийшли на вулицю. Коли вийшов на вулицю, побачив, як ОСОБА_7 зчепився з ОСОБА_5 , доходило до бійки. Він відштовхнув ОСОБА_7 від ОСОБА_5 і наніс йому удар рукою в обличчя. Таким чином він намагався їх розборонити. Але ОСОБА_5 від удару, який він не чекав, впав на асфальтне покриття. Після падіння потерпілого він злякався, не очікував, що потерпілий впаде, почав допомагати йому піднятися, викликали швидку допомогу. На запитання повідомив, що конфлікт спочатку почався між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Суд приходить до висновку, що наведені вище твердження обвинуваченого узгоджуються з сукупністю доказів у матеріалах кримінального провадження та показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами по кримінальному провадженню.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що разом з ОСОБА_9 відпочивали в кафе біля автовокзалу і випивали пиво. Потім зателефонував ОСОБА_7 , під час розмови виникло питання по сплаті боргів. Він запропонував ОСОБА_9 піти з ним вирішити це питання. Вони направилися до магазину «Асорті». Коли підійшли до магазину, зустрілися з ОСОБА_7 і почали розмовляти, розмова була на високих тонах. Відбувалося це все біля складського приміщення де працював ОСОБА_6 . Через деякий час вийшов ОСОБА_6 підійшов до нього і наніс середньої сили удар в обличчя, після чого потерпілий упав на землю. ОСОБА_5 зазначив, що перебував у стані середнього алкогольного сп`яніння. Вважає, що не втримався на ногах тому що не очікував удару. На сьогодні претензій до обвинуваченого не має, останній відшкодував йому заподіяну шкоду, просить призначити покарання ОСОБА_6 не пов`язане з позбавленням волі
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що в той день був з ОСОБА_5 в магазині та пили пиво, потім чув як він розмовляв з кимось по телефону. Розмова була про те, що хтось винен йому гроші. Після розмови, ОСОБА_5 запропонував йому піти з ним з кимось поговорити. По дорозі зустріли знайомого, та стали розмовляти, потім ОСОБА_5 підійшов до дверей складу де працював ОСОБА_6 і погукав його. Останній вийшов і вони почали розмовляти, про що йшла розмова він не чув, так як знаходився зі знайомим на відстані, приблизно 10 метрів. Помітив тільки, що розмова у них була напружена, після чого ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_5 в обличчя і той упав на землю. Коли той упав, ОСОБА_6 , почав допомагати йому піднятись. Що було далі він не бачив, так як пішов зі знайомим до магазину, через хвилин 5-7 побачив як приїхала швидка допомога, більше нічого не бачив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_6 , не знає, була присутня на слідчому експерименті і бачила як ОСОБА_5 показував як наносив йому удар ОСОБА_6 і як упав. Про що говорили та у зв`язку з чим був конфлікт, вона не чула, так як знаходилась на відстані приблизно 3-4 м. Бачила тільки як показували як все відбувалося. Коли підійшли ближче почула тільки те, що ОСОБА_5 сказав що після удару він упав і вдарився головою об землю. Удар був в обличчя. Порушень при проведенні слідчого експерименту ніяких не було, вона їх не бачила.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що обвинуваченого та потерпілого знає, також був присутній на слідчому експерименті. Бачив як ОСОБА_5 показував як наносив йому удар обвинувачений і як падав на землю. Про що говорили і за що відбувалася бійка, він не знає. Порушень при проведенні слідчого експерименту ніяких не було.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_5 звернувся до неї за медичною допомогою з головокружінням, головною білю та блювотою. З його слів отримав травму два дні тому після бійки. Після обстеження був направлений до терапевтичного відділення для подальшого нагляду та лікування. Був поставлений діагноз черепно-мозкова травма та забій головного мозку легкого ступеня.
Допитаний у судовому засіданні у порядку ч.9 ст.352 КПК України свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що бачив як у обвинуваченого з потерпілим виник конфлікт, після якого ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_5 в обличчя. Останній впав і вдарився головою об асфальт. На момент удару він там нікого більше не бачив, знаходився на відстані приблизно 20-30 метрів. Бачив, що ОСОБА_6 наніс тільки один удар ОСОБА_5 , інших ударів не бачив.
Крім викладеного, вина обвинуваченого підтверджується також іншими доказами:

-витягом з ЄРДР кримінальне провадження № 0000424 від 16.09.2017 р.;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 16.09.2017 року по факту спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

-медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 16360/2017 Херсонської обласної клінічної лікарні та медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 2199 Нововоронцовської ЦРЛ на 45 аркушах щодо встановлення факту звернення за медичною допомогою та отримання тілесних ушкоджень потерпілим;

-висновком експерта № 69 від 11.11.2017 року, згідно якого при експертизі ОСОБА_5 у нього виявлені тілесні ушкодження, які за механізмом виникнення розділені на дві групи: 1 група - саден чола зліва, лівої щоки, забитої рани слизової нижньої губи, які виникли в результаті впливу тупих предметів, не виключено ударів руки стиснутої у кулак; 2 група - крововиливів задньої поверхні шиї, закритого перелому кісток склепіння черепа зліва, перелому основи черепа, саден лівої сідниці, які виникли в результаті падіння потерпілого на площину з висоти власного зросту, якому передували удари в обличчя. Всі вищеописані тілесні ушкодження виникли не виключено 14.09.2017 року при обставинах вказаних потерпілим, свідками, протоколах проведення слідчого експерименту, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент нанесення ушкоджень;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2017 року в смт. Нововоронцовка із фото таблицею до нього із свідком ОСОБА_9 .. Під час проведення слідчого експерименту свідок показав місце вчинення злочину, способи нанесення ударів обвинуваченим потерпілому та падіння на асфальтне покриття потерпілого;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2017 року в смт. Нововоронцовка із фото таблицею до нього із потерпілим ОСОБА_5 . Під час проведення слідчого експерименту потерпілий показав місце вчинення злочину, способи нанесення йому ударів обвинуваченим та падіння на асфальтне покриття після якого він втратив свідомість;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2017 року в смт. Нововоронцовка із фото таблицею до нього із потерпілим ОСОБА_5 . Під час проведення слідчого експерименту потерпілий показав, в яку частину обличчя його ударив обвинувачений;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2017 року в смт. Нововоронцовка із фото таблицею до нього із свідком ОСОБА_14 . Під час проведення слідчого експерименту свідок показав місце вчинення злочину, способи нанесення ударів обвинуваченим потерпілому та падіння на асфальтне покриття потерпілого.

Всі ці докази суд визнає достовірними, належними і допустимими та кладе в основу вироку у кримінальному провадженні.

Таким чином, сукупністю досліджених судом доказів підтверджується факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому удару кулаком в обличчя зліва, від якого він, не втримавшись на ногах, впав на тверде покриття з подальшим ударом головою об асфальтове покриття, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Однак, вирішуючи питання про кваліфікацію дій винуватої особи, суд за наслідками судового розгляду дійшов висновку щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ст.121 ч.1 КК України на ст.128 КК України, виходячи з наступного.
Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК.
Частиною 1 ст.121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
За необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження кримінальна відповідальність передбачена ст.128 КК України.
Розмежування між цими складами злочину здійснюється за направленістю умислу винуватої особи: при умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень особа усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання або хоча і не бажає, але свідомо припускає їх настання. При необережній формі вини особа передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховує на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або не передбачає можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити (злочинна недбалість).
Під час судового розгляду обвинувачений неодноразово наголошував на тому, що він не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Удар в обличчя став поштовхом для потерпілого, який з його слів перебував у стані алкогольного сп`яніння і не очікував удару, не встояв на ногах та упав та асфальтове покриття, вдарившись при цьому головою, внаслідок чого йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Такі тяжкі наслідки не охоплювались умислом обвинуваченого, який не врахував наявність у потерпілого стану алкогольного сп`яніння, його нетверде перебування на ногах, хоча повинен був та міг передбачити, що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок удару о тверде асфальтне покриття.
На підтвердження такого висновку суду свідчить також і те, що обвинувачений наніс потерпілому лише один удар, не намагаючись при цьому продовжити заподіяння тілесних ушкоджень, допоміг потерпілому піднятися, була викликана швидка допомога. Обставин, які перешкоджали обвинуваченому нанести ще тілесні ушкодження (продовжити свої дії), не встановлено.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не наведено обставин та не надано доказів на їх підтвердження, які б свідчили про направленість умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому саме тяжких тілесних ушкоджень.
За таких обставин, визначена органом досудового розслідування кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації на ст. 128 КК України як необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, оскільки при нанесені удару потерпілому ОСОБА_5 , який до того ж перебував у стані алкогольного сп`яніння, в обличчя, ОСОБА_6 хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що той може впасти і одержати травму внаслідок удару о тверде асфальтне покриття.
Захисник в судовому засіданні, думку якої підтримав обвинувачений, також просила перекваліфікувати дії ОСОБА_6 зі ст.121 ч.1 КК України на ст. 128 та ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. У зв`язку з чим суд не досліджує питання кримінальної відповідальності по ч.2 ст. 125 КК України.
При визначенні міри покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують покарання.
Згідно показів потерпілого та його розписки, він претензій до обвинуваченого не має, вважає конфлікт з ним вичерпано, кошти на лікування відшкодовані, просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Захисник і обвинувачений просять призначити мінімальне покарання по ст. 128 КК України.
Обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, раніше не судимий, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину з необережності, добровільне відшкодування завданого збитку.Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, оскільки інші види покарання вважає занадто суворими. Проте з урахуванням того, що обвинуваченим спричинене необережне тяжке тілесне ушкодження, суд вбачає доцільним призначити покарання із максимальним строком громадських робіт в межах санкції ст. 128 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню засудженого та запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1