Номер провадження: 11-кп/785/1322/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2018 року про задоволення клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, не працюючої, мешкала за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженої вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2018 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , подане в інтересах засудженої ОСОБА_7 , та її звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що засуджена ОСОБА_7 має дитину віком до трьох років, як матір характеризується позитивно, приймає участь у роботах з благоустрою території установи, внутрішній режим та техніку безпеки не порушує, по відношенню до представників адміністрації намагається поводити себе тактовно, вину у вчиненому злочині визнає повністю, має одне заохочення, стягнення відсутні, що в сукупності свідчить про те, що засуджена ОСОБА_7 довела своє виправлення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги характеристику засудженої ОСОБА_7 , яка по прибуттю до установи спочатку отримала 1 заохочення за сумлінну поведінку та активну участь у суспільному житті відділення, а в подальшому проявила себе з негативного боку, порушувала режим утримання, порядок та умови відбування покарання, за що мала 3 дисциплінарних стягнення та поставлена адміністрацією установи на профілактичний облік, як така, що схильна до втечі та до вживання та розповсюдження наркотичних речовин та їх аналогів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали особової справи засудженої та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що засуджена ОСОБА_7 на момент розгляду в суді її клопотання про умовно-дострокове звільнення відбула більше половини строку покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі призначеного їй за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року.

Незважаючи на неоднозначну характеристику засудженої ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує позицію представника колонії, яка зазначила, що засуджена ОСОБА_7 на теперішній час фактично довела своє виправлення.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що засуджена має малолітню дитину, як матір характеризується позитивно, приймає участь у роботах з благоустрою території, внутрішній режим та техніку безпеки не порушує, по відношенню до представників адміністрації намагається поводити себе тактовно, повністю визнає свою провину у вчиненому злочині, має одне заохочення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що за час відбування покарання ОСОБА_7 мала 3 стягнення за порушення режиму утримання і наявність вказаних стягнень унеможливлює її звільнення від подальшого відбування покарання, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки всі стягнення були накладені ще у 2017 році і на момент апеляційного розгляду, з огляду на положення пункту 14 ст.134 КВК України засуджена ОСОБА_7 вважається такою, що не має стягнень.

Крім того апеляційний суд вважає, що проступки, за які засуджена була піддана стягненням не є грубими і на протязі 2018 року вона не допускала аналогічних порушень режиму утримання, чим також довела своє виправлення.

Апеляційний суд враховує, що загалом засуджена має чотирьох малолітніх дітей, троє з яких проживають разом зі своїм батьком, а найменший син 2016 року знаходиться в Будинку дитини при установі.

Враховуючи всі викладені обставини в їх сукупності, з метою забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дітей ОСОБА_7 та захисту їх прав, апеляційний суд вважає, що до засудженої ОСОБА_7 можливо та необхідно застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання засуджену ОСОБА_7 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3