Справа № 615/1173/18
Провадження № 1-кп/615/126/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0000297 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Валки Харківської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 3-ї групи, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, раніше не судима, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

21.06.2018 року близько 21:00 год. ОСОБА_5 разом із подругою ОСОБА_7 знаходилась в парку, що розташований по вул. Парковій в м. Валки Харківської області.
В цей час до ОСОБА_5 підійшла ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , після чого остання почала вимагати від ОСОБА_5 вибачення за конфлікт, який відбувся напередодні між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . На що ОСОБА_5 відповіла, що вибачатись їй немає за що. Почувши таку відповідь, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 підбігла до ОСОБА_5 , яка в цей час сиділа на лавці та нанесла їй один удар кулаком правої руки в область лівого ока. Після удару ОСОБА_4 продовжила конфлікт з ОСОБА_5 та намагалася нанести ще декілька ударів потерпілій.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/100-Важ/18 від 19.07.2018 року спричинила потерпілій ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: гематома у лівій параорбітальній області з переходом на область проекції лівої виличної кістки з крововиливом у лівому оці.
За ступенем тяжкості дане ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася. Пояснила, що до даного випадку потерпілу не знала зовсім. Перебуваючи 08.06.2018 року в парку, почула, що у потерпілої пропала спортивна пляшка для напоїв, в крадіжці якої вона звинуватила обвинувачену. Шляхом перемовин намагалася довести, що не брала пляшку, але потерпіла не вірила, відмовилася перевіряти особисті речі, що знаходилися при ній у сумці.

Через 2 дні від сусідки ОСОБА_8 дізналася, що пляшка знайшлася, тому на її пропозицію пішли до парку, щоб потерпіла попросила вибачення. Обвинувачена не хотіла йти, але всі сусіди наполягали.

Коли прийшли до парку, потерпіла не захотіла просити вибачення, сказала, щоб ішли гуляли, після чого обвинувачена зірвалася та нанесла їй один удар кулаком правої руки в область ока, а потім вона штовхнула, тому обвинувачена вдарила ще двічі її одним із капцем, які злетіли з ноги. При цьому потерпіла сиділа на лавочці та відразу ж викликала працівників поліції.

Ні разу до судового засідання не хотіла миритися. До цього часу більше потерпілу не бачила, тому наслідки спричиненого їй удару не знала, побачила лише на фотографії у слідчого. Тільки зараз усвідомила, що наробила. Жалкує, що раніше не попросила вибачення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знає обвинувачену, як жителя м. Валки. Підтвердивши показання обвинуваченої, вказала, що дійсно звинуватила її в крадіжці пляшки, оскільки 10 чоловік вказали на неї, що саме вона в парку крутилася біля пляшки, але особисто не бачила. Через 2 дні пляшка знайшлася на тому ж місці, але поламана, про що повідомила знайомій. Після цього до неї підійшла обвинувачена та попросила, щоб вибачилась. Коли вона запитала, за що вибачатися, обвинувачена вдарила її в ліве око правим кулаком. Після удару загубилася в просторі, але одним оком бачила, як троє її держали, а маленький трьохрічний хлопчик схватив за хвіст. Весь час намагалася вирватися, кричала. Спробувала ухилитися, але обвинувачена продовжувала бити. Одразу ж звернулася до лікарні.
Не бажає примирятися. Вважає, що у вирішенні всіх питань можна домовитися словесно, не потрібно розпускати руки. Вказала, що пройшла курс лікування, але які ще можуть бути наслідки, не відомо. Інші спричинені удари завдали лише біль.
Враховуючи, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 послідовні, об`єктивні, що вона визнала свою вину, щиро розкаялася, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовилася від дослідження доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка має середню спеціальну освіту за фахом «соціальний працівник», на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 3-ї групи, не одружена, батько у вихованні хлопчика участі не приймає. Разом зі своїм сином ОСОБА_4 проживає у будинку матері ОСОБА_10 , яка перебуває на пенсії, та з братом ОСОБА_11 , який неофіційно працює будівельником. З матір`ю та братом має хороші стосунки, мають спільне підсобне господарство та земельну ділянку. Рідний батько обвинуваченої рідко спілкується з донькою. Алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає. Серед друзів та знайомих, осіб з кримінальною поведінкою не має. На «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 не надходило.

Відповідно до довідки, наданої Валківським РЦСССДМ, ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, не перебуває під соціальним супроводом та не отримувала соціальні послуги відповідно до державних соціальних стандартів.

Згідно довідки Валківського районного центру зайнятості Харківської області № 01-44/953 від 09.07.2018 року ОСОБА_4 перебула на обліку в центрі з 24.07.2017 року по 19.03.2018 року, як безробітна. Знята з обліку 20.03.2018 року.

Із посвідчення (категорії 1) серії НОМЕР_1 , виданого 09.02.2016 року, ОСОБА_4 являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Міжрайонної спеціалізованої цереброваскулярної МСЕК серії 12 ААА № 704496 від 23.04.2018 року слідує, що ОСОБА_4 є інвалідом 3-ї групи.

Із посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 20.02.2018 року, вбачається, що син обвинуваченої - ОСОБА_9 являється дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Як зазначено у висновку органу пробації, ОСОБА_4 вперше вчинила даний злочин, про що шкодує та розкаюється. Визнає себе винуватою та усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій. Зі слів, має часту зміну настрою, на даному періоді життя, в основному переважає стан депресії, тому іноді може вчиняти необдумані шляхи вирішення конфлікту.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не виявлено.

При призначенні виду та міри покарання, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, враховує встановлені обставини кримінального провадження, мету і мотиви, якими керувалася обвинувачена при вчиненні злочину, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про її особу, вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд зобов`язаний при ухваленні вироку прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої і її процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно неї будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком 150 годин.

Речові докази 2 рентгензнімки, які долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000297 повернути потерпілій.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільними відповідно до положень ч.3 ст.349 КК України.
В іншій частині вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1