Номер провадження: 11-кп/785/172/18
Номер справи місцевого суду: 521/9788/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду кримінальну справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Батумі, Грузія, українець, громадянин Грузії, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 28.10.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 КК України до 1 року позбавлення волі; - 17.05.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. ст. 185 ч. 2, 15 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; - Кодимським районним судом Одеської області від 14.08.2014 за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- Приморським районного суду м. Одеси від 29.10.2015 за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;- Суворовським районного суду м. Одеси від 18.02.2016 р. за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років позбавлення волі,
засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання обчислюється з 13.07.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоди на суму 3 747 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі на проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 (дактилоскопічне дослідження) 527 гривень 76 копійок. Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2017 року, якою виправлені допущені описки в оскаржуваному вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2017 року, на підставі ст. 72 ч. 5 (зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 838-VIII від 26.11.2015), зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.06.2016 р. по 20.06.2017 року. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 року строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 13.07.2015 року до 28.01.2016 року було зараховано у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку, 04.04.2015 р. біля 12 год. 40 хв., ОСОБА_7 маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проник через відчинене вікно до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Lenovo S 820» вартістю 3687 грн., в якому знаходилась сім карта оператора «лайф» № НОМЕР_1 вартістю 20 грн., на рахунку якої коштів не було, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3747 грн., після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на суворість призначеного покарання, вважаючи вирок занадто суворим. В апеляції адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити покарання з урахуванням всіх відомостей про обвинуваченого та обставин справи, зарахувати в строк відбування покарання термін перебування під вартою до набрання вироком чинності з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, посилаючись на те, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, за місцем проживання ніяких скарг на нього не було, просить врахувати відношення обвинуваченого до злочину, а також пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття. Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який просив призначити йому більш м`яке покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, та вважав вирок законним та справедливим, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляції не вбачається. Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_10 (матері неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ) про те, що її неповнолітня донька бачила, як ОСОБА_7 заліз через вікно до квартири потерпілих, викрав звідти мобільний телефон марки Леново із ним втік через теж вікно; протоколом огляду місця події , в ході якого на вікні квартири по АДРЕСА_3 було виявлено сліди пальців рук і долоні, які відповідно до висновку експерта №238 від 16.03.2016 року належать обвинуваченому ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого неповнолітній свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 , як особу, що вчинила крадіжку.

Дії його із врахуванням обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України правильно.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК Українив апеляційних скаргах не оспорюються, а в ході судового розгляду суду першої інстанції ОСОБА_7 спочатку не визнав себе винним, а після дослідження вищезазначених доказів визнав себе винуватим у скоєнні крадіжки.

Колегія суддів не може погодитись із доводами обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду про те, що крадіжки мобільного телефона він не вчиняв, що міг залишити сліди пальців і долоні рук у квартирі потерпілих, оскільки там він побував випадково, як такими, що є надуманими, необґрунтованими і спростовуються вищезазначеними доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував дані про особу винного, його вік та соціальне положення, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину в період непогашеної судимості за вчинення злочину аналогічної спрямованості, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи, що обвинувачений свою вину на досудовому слідстві не визнавав, та дійшов обґрунтованого висновку, що покарання повинно бути призначене в межах, встановлених у санкції інкримінованої статті, оскільки перевиховання і виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів вважає,що призначене обвинуваченому покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для зниження міри покарання. Покарання призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом та за розміром є законним і справедливим, а тому доводи обвинуваченого та його захисника про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни вироку в цій частині.

Стосовно доводів захисника про необхідність зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то суд першої інстанції, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015року, за змістом внесених змін до ст. 72 ч. 5 КК України, ухвалою від 17.10.2017 року зараховав строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.06.16 року по 20.06.2017 року, тож підстав для задоволення апеляції захисника в цій частині також не вбачається.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника та зміни вироку суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2017 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3