Постанова
Іменем України
14 червня 2018 року

м. Київ
справа № 686/8660/14-к
провадження № 51-402км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001357, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,

раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст. 69 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком

на 4 роки без конфіскації майна.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 визнано винними у тому, що вони 29 березня 2014 року, приблизно о 01:30, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_9 , поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я останнього, яка виразилась у приставлені засудженим ОСОБА_6 до скроні ОСОБА_9 пневматичного пістолета ПМ. При цьому, засуджені відкрито заволоділи майном та грошовими коштами потерпілого на загальну суму 669 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року вирок місцевого суду змінено в частині призначення покарання, а саме: на підставі

ст. 75 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки

із покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засуджених, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених через м`якість.

Стверджує, що в рішенні апеляційного суду всупереч вимог ст. 419 КПК України, відсутні переконливі доводи щодо обґрунтованості застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та те, що вказане рішення не відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 просять залишити її без задоволення як безпідставну.
У судовому засіданні прокурор виступив на підтримку касаційної скарги, засуджений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення скарги прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом фактичних обставин ґрунтується на сукупності доказів, здобутих та оцінених судом відповідно до вимог КПК України.

У касаційній скарзі не оспорюються винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_7 та правильність кваліфікації їх дій за ч. 2 ст. 187 КК України.

Викладені у касаційній скарзі доводи прокурора про те, що апеляційний суд, приймаючи рішення про звільнення засуджених від відбування призначеного покарання з випробуванням не дотримався вимог кримінального закону,

є необґрунтованими.
Згідно з положеннями ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК Україниякщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з ухвали апеляційного суду та матеріалів кримінального провадження, ці вимоги суд виконав та обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свій висновок про можливість виправлення засуджених без ізоляції від суспільства, про що свідчить нижченаведене.
Під час розгляду кримінального провадження, апеляційний суд обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання засудженим та приймаючи рішення про зміну вироку місцевого суду в частині призначеного покарання та звільняючи

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винних, зокрема, позитивні характеристики, вчинення злочину вперше, вік та сімейний стан засуджених, те, що засуджений ОСОБА_7 , й засуджений

ОСОБА_8 мають на утриманні малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину засудженими в стані алкогольного сп`яніння, а також суд урахував конкретні обставини вчинення злочину, характер і спосіб вчиненого та постзлочинну поведінку засуджених.
Також апеляційним судом враховано позицію потерпілого, який наполягав на призначенні засудженим покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Враховуючи зазначене, суд дійшов правильного висновку про можливість звільнення засуджених від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та належним чином його мотивував.
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджені

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебувають за контрактом на військовій службі в Збройних Силах України з метою виконання бойових (службових) завдань в зоні Антитерористичної операції на сході України.
За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.
Виходячи з положень ст. 50 КК рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, покарання призначене ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 із застосування ст. 75 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення засуджених та попередження нових злочинів. Переконливих доводів про необхідність призначення засудженим більш суворого покарання у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3