У Х В А Л А
04 вересня 2018 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 1-кп/331/90/2018 за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_7 , який переховується від суду на тимчасово окупованій території та оголошений у розшук. До клопотання прокурор додав матеріали про те, що ОСОБА_7 знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження. Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, щодо якого, відповідно до вимог ст. 297-1 КПК України, передбачено можливість здійснення спеціального судового провадження, знав про розпочате кримінальне провадження стосовно нього, на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та перебуває на тимчасово окупованій території України, прокурор просила суд про здійснення спеціального судового провадження щодо обвинуваченого..
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 вважав недоцільним проведення спеціального судового провадження, оскільки прокурором взагалі не було встановлено місце перебування ОСОБА_7 , відомостей про те, що він отримав хоч одну повістку або повідомлення про підозру немає, вважає, що засудження особи без її участі у судовому засіданні є грубим порушенням норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.
Так, право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 року передбачає, що кожний має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.
Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.
Так, у рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.
Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.
В судовому засіданні встановлено, що у рамках даного кримінального провадження 05.10.2016 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук. 24.01.2017 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування. У січні 2017 року слідчим було здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_7 через засоби масової інформації, а саме: газету "Запорізька правда"" на 30.01.2017 року. 30.01.2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 надійшов до суду на розгляд.
Аналізуючи надані прокурором докази на підтвердження підстав для здійснення спеціального судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчим було порушено порядок здійснення спеціального досудового провадження, а саме: повістка про виклик надрукова менше ніж за 5 діб до дати призначення самого виклику ОСОБА_7 до слідчого у газеті регуонального значення, що не відповідає вимогам КПК. Також колегія суддів не має можливості перевірити зміст повістки, яка була розповсюджена на офіційному веб-сайті УСБУ у Запорізькій області, неможливо, через відсутність її змісту.
Крім того, під час підготовчого судового судового засідання встановлено, що повідомлення про підозру було направлено ОСОБА_7 поштою у січні 2017 року простим листом, що робить неможливим перевірити факт отримаання або неотримання вказаного документа підозрюваним.
Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не надано належних доказів того факту, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження, при тому, що спеціальне досудове провадження було проведено із порушенням вимог ст. 297-1-297-5 КПК України, на сьогодні у суду взагалі відсутня будь-яка інформація щодо місця фактичного або зареєстрованого у встановленому порядку місця його перебування, тому у задоволенні клопотання прокурора про проведення спеціального судового провадження необхідно відмовити.
Статтею 335 КПК України передбачено право суду зупинити провадження у разі оголошення розшуку обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 тривалий час ухиляється від суду, на виклики не з`являється, місце його перебування на теперішній час невідомо.
Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про доцільність оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 , у розшук, у зв`язку із чим кримінальна справа підлягає зупиненню до розшуку обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст. 323, 335, 372 КПК України, колегія суддів
У задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України відмовити.
Оголосити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України у розшук.
Виконання ухвали про розшук обвинуваченого ОСОБА_7 покласти на УСБУ в Запорізькій області.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України зупинити до розшуку обвинуваченого.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3