Ухвала
Іменем України
04 червня 2018 року

м. Київ
справа № 712/13231/17

провадження № 51-6461ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котра брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Соснівського районного суду м. Черкас від 05 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2018 року щодо засудженої ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Соснівського районного суду м. Черкас від 05 грудня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судиму, засуджено за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з

06 грудня 2017 року та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03 вересня по 05 грудня 2017 року зрозрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Залишено незмінним запобіжний захід утримання під вартою до набрання вироком законної сили.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за таких обставин.
03 вересня 2017 року приблизно о 19:30 БєльськаОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території Виробничого автотранспортного об`єднання Черкаської облспоживспілки, розташованого на вул. Смілянській, 149 у м. Черкасах, під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, заподіяла співмешканцю ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, після чого потерпілого було госпіталізовано до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради.

Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 26 лютого 2018 рокувирок Соснівського районного суду м. Черкас від 05 грудня 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишив без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не повною мірою врахували характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину та дані, що характеризують її особу, а саме те, що вона за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильна до конфліктів та порушує громадський порядок, тривалий час перебуває на обліку в нарколога.
Зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки поведінці та ставленню засудженої до скоєного нею злочину, оскільки в ході досудового розслідування та судового розгляду провадження в суді першої та апеляційної інстанцій вона своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та намагалася переконати слідство і суд, що не мала умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а завдала їх випадково у стані сильного душевного хвилювання через протиправну поведінку потерпілого стосовно неї, що повністю спростовується матеріалами кримінального провадження. Вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій належно не враховано обставин вчинення кримінального правопорушення засудженою, а саме того, що вона в ході сварки з потерпілим ударила його ножем у грудну клітку, після чого покинула місце скоєння злочину, не надавши першої допомоги потерпілому та не викликавши швидкої медичної допомоги. Також посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не наведено жодних обставин, що пом`якшують покарання засудженій, та залишено поза увагою наявність обставини, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що призначене ОСОБА_4 мінімальне покарання не є достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК, та кваліфікація її дій в касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно із частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженій покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_4 злочину, її поведінку до, під час і після вчинення нею протиправних дій, а саме: засуджена покинула місце скоєння злочину, не надала першої допомоги потерпілому, не викликала швидкої медичної допомоги. Після скоєння нею злочинних дій, розуміючи сам факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень і настання їх наслідків, пішла купувати пиво і при цьому розповідала свідкам, що заподіяла чоловікові тілесних ушкоджень. Також враховано районним судом позицію засудженої під час телефонного повідомлення органам поліції про скоєне кримінальне правопорушення, а саме її висловлювання щодо потерпілого «щоб він помер». При цьому часткове визнання вини засудженою суд першої інстанції оцінив критично та вважав таким, що спрямоване на уникнення відповідальності. До того ж місцевий суд, досліджуючи дані про особу засудженої, з`ясував її вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину в побуті, її минуле, зокрема, наявність незнятих та непогашених судимостей (за вироками Черкаського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2000 року за частиною 3 статті 140 КК, від 04 лютого 2003 року за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, статтею 198 КК, від 01 вересня 2008 року за частиною 3 статті 185 КК, від 12 березня 2013 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 309 КК), адміністративних стягнень, склад її сім`ї, а саме наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, її матеріальний стан тощо, а також відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний суд додатково зважив на те, що часткове визнання засудженою своєї вини спрямовано на уникнення нею кримінальної відповідальності, а також на те, що судом першої інстанції при призначенні засудженій покарання у виді позбавлення волі на 5 років, що наближено до мінімальної санкції частини 1 статті 121 КК, ураховано, відповідно до вимог статей 6567 КК, конкретні обставини кримінального провадження, характер і ступінь громадської небезпеки вчиненого злочину та дані, які характеризують особу засудженої.
Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції щодо призначення засудженій покарання у виді позбавлення волі на 5 років у колегії суддів також сумнівів не викликають, оскільки при призначенні покарання враховувалися та оцінювалися обставини, на які покликається прокурор у касаційній скарзі. При тому, що врахуванню підлягають обставини в їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу прокурор.
Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ураховуючи викладене, підстав вважати, що покарання, призначене засудженій ОСОБА_4 , є явно несправедливим через м`якість, немає, а у касаційній скарзі прокурора не міститься переконливих доводів про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового переконання, з яким погодився і апеляційний суд, що мінімальне покарання в розмірі 5 років позбавлення волі буде необхідним та цілком достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ухвала ж апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК, а його висновки про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на 5 років належним чином мотивовано. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити прокурору, котра брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Соснівського районного суду м. Черкас від 05 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2018 року щодо засудженої ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3