Справа № 357/4315/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 20.04.2018 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, із базовою вищою освітою, неодруженого, 25.06.2014 р. прийнятого на військову службу за контрактом, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 24.04.2018 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від і 5 січня 2015 року № 113-VIII,

З 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( 30 червня 2017 року - військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) від 25 червня 2014 року №76 старшого солдата строкової служби ОСОБА_5 , прийнятого на військову службу за контрактом на особливий період, але не менше одного місяця, призначено на посаду головного сержанта розвідувального взводу 1 механізованого батальйону цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_3 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17 грудня 2014 року № 250 старшого солдата ОСОБА_5 призначено командиром відділення 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону цієї ж військової частини.

03.05.2015 р. відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №123 старшого солдата ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_5 05.05.2015 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої по АДРЕСА_3 .

В період з 05.05.2015 р. по 07.03.2018 р. старший солдат ОСОБА_5 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

07.03.2018 р. старший солдат ОСОБА_5 з`явився до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ними 15 червня 2018 р.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 15 червня 2018 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 - з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену 15 червня 2018 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 20.04.2018 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 ,