гСправа № 371/1166/18 Провадження № 1-кп/358/161/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Богуславі клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №1-кп/358/161/18 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 10 серпня 2018 року підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 05 жовтня 2018 року включно.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою, посилаючись на те, що 05 жовтня 2018 року спливає строк його тримання під вартою обраний раніше. Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, якій згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Таким чином є ризики, передбачені ст.177 КПК України, що ні які інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою належним чином не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 може:

- згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Дані висновки зроблені з того, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, 23.06.2010 року за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, будучи звільненим 15.08.2014 року на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за який йому пред`явлено обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки він проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а вказаний населений пункт не підпадає під юрисдикцію суду, який розглядає дану справу. Крім того, ОСОБА_5 одразу після вчинення злочину втік з місця події, намагаючись уникнути відповідальності;

Просила обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інші запобіжні заходи, у тому числі, особисте зобов`язання, порука, застава, домашній арешт не стануть завадою для порушення зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та в свою чергу звернувся до суду з клопотанням, в якому просить змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були під час досудового розслідування на даний час повністю відпали.

Так, одним із ризиків було зазначено прокурором, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він проживає та зареєстрований в Полтавській області та населений пункт не підпадає під юрисдикцію органу досудового розслідування. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 одразу після вчинення злочину втік з місця події, намагаючись уникнути відповідальності.

Однак, обвинувачений ОСОБА_5 не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування або суду та уникати кримінальної відповідальності, так як, під час його допиту в якості підозрюваного 12.08.2018 року він повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та виявив бажання співпрацювати зі слідством. Крім того, проживання в іншій області ніяким чином не може говорити про мету переховуватися від органів досудового розслідування або суду, так як, між Київською і Полтавською областями є досить багато видів транспортного сполучення і проїзд до суду за його першою вимогою не є проблемою, тобто проживання в іншій області не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Щодо твердження прокурора про втечу з місця вчинення злочину, не можливо погодитися, оскільки фактично обвинувачений ОСОБА_5 під час вчинення злочину почувши, що до двору під`їхав невідомий автомобіль з якого вийшли невідомі громадяни, тому ОСОБА_5 дійсно втік з подвір`я, але він був затриманий озброєним рушницею власником будинку та його друзями, які по приїзду працівників поліції передали ОСОБА_5 працівникам поліції. Тобто обвинувачений ОСОБА_5 не втікав він працівників поліції і в подальшому не має наміру цього робити, оскільки останній тікав від незнайомих озброєних людей з метою уникнення самосуду. Таким чином, ризик про те, що обвинувачений може переховуватися є припущенням та не знайшло свого підтвердження і немає підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Крім того, прокурор безпідставно вважає, що обвинувачений може вчиняти інше кримінальне правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_5 був раніше засудженим 23.06.2010 року за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, і після цього будучи звільненим 15.08.2014 року на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за який йому пред`явлено обвинувачення у даному кримінальному провадженні. Однак, дане твердження прокурора є безпідставним, оскільки обвинуваченій повністю відбув покарання, і після цього, а саме з 2014 року по даний час не притягувався до адміністративної відповідальності, і за постійним місцем проживання він характеризується виключно позитивно.

Також прокурором не враховано про соціальні зв`язки обвинуваченого, про те що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, та те що потерпіла до обвинуваченого немає будь-яких претензій.

Оскільки прокурором не доведено про існування будь-яких ризиків, тому відсунуті законні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, що в свою чергу відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме: рішенню від 11 липня 2007 року у справі «Бойченко проти Молдови» та рішенню від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії».

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 , а також запевнив суд, що він зробив належні для себе висновки і не буде вчиняти інші злочини. Крім того, повідомив що у нього не буде ніяких проблем для того, щоб з`являтися за викликом до суду. Визнав себе винним у вчиненні злочину та просив у потерпілої пробачення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила не позбавляти волі ОСОБА_5 та не заперечує щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, повідомила, що вона не має до обвинуваченого ОСОБА_5 претензій матеріального і морального характеру.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання прокурора та клопотання захисника, судом враховуються дані про особу обвинуваченого відповідно до положень глави 18 КПК України в межах обвинувального акту виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні злочину в якому обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію та соціальні зв`язки обвинуваченого; наявність судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен дослідити докази та матеріали, якими обґрунтовується дане клопотання, щоб в подальшому обґрунтувати наявність конкретних тверджень сторони звинувачення, що підозрюваний буде переховуватися від правосуддя, перешкоджати розгляду справи в суді, здійснювати нові злочини. Такої ж позиції в своїх рішення прийшов Європейський суд з прав людини, які згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2006 року, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, зазначено, що - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Отже, при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.178 КПК України та бере до уваги наступні обставини, які оцінюються в сукупності із ризиками, а саме:

тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 за замах на вчинення злочину, тобто йому може бути призначено покарання до 4 років позбавлення волі, і в даному випадку законом не заборонено застосування ст.75 КК України, так як, ОСОБА_5 попереднє покарання вже відбув повністю;

міцність соціальних зв`язків, адже обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином України, офіційно зареєстрований, має постійне місце проживання, офіційно одружений та має багатодітну сім`ю;

його репутацію, те що обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується по місцю проживання;

розмір майнової шкоди, адже діями ОСОБА_5 потерпілій не завдано ні майнової, ні моральної шкоди;

думку потерпілої, яка не має до обвинуваченого будь-яких претензій, і просить не позбавляти його волі та не заперечує, щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі вище викладеного, суд не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, тому слід задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , вважаючи, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених частиною 5 ст. 194 КПК України, та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України на які посилається прокурор.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 200, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання задовольнити.

Змінити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плоске, Носівського району Чернігівської області, громадянина України, з початковою загальною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.06.2010 року Білопольським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шести років, звільненого в 2014 році умовно-достроково, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строк два місяці з дня винесення цієї ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відвідувати кафе, бари, нічні заклади та інші заклади які здійснюють торгівлю спиртними напоями;

- з метою уникнення ризику впливу на потерпілу та свідків заборонити обвинуваченому чинити фізичний та психологічний тиск на зазначених осіб.

Виконання цього запобіжного заходу покласти на ОСОБА_5 , роз`яснивши йому обов`язки, передбачені ст. 179 КПК України, а саме: в разі не виконання даних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 з ухвалою про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на начальника Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено 10 жовтня 2018 року об 11 годині 25 хвилин в залі судових засідань № 3 Богуславського районного суду Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1