Справа № 342/1271/15-к
Провадження № 1-кп/353/67/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тлумацького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 06.08.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенів-Пільний, Городенківського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 вчинив вбивство, вчинене через необережність.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

05 серпня 2015 року близько 01 год. 00 хв. в м. Городенка, на обочині проїжджої частини дороги, біля ресторану «Писанка», ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив конфлікт з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 . Під час конфлікту, який тривав 3-4 хвилини, ОСОБА_5 , внаслідок своєї злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання наслідків своїх дій та не бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 два удари рукою в обличчя: один удар долонею лівої руки по щоці і один удар кулаком правої руки в обличчя, в яку саме частину обличчя не пам`ятає. Від удару кулаком правої руки ОСОБА_8 упав на проїжджій частині дороги і вдарився головою об бетонну поверхню. Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер в с. Ясенів-Пільний, неподалік АЗС, на обочині проїжджої частини польової дороги в салоні власного автомобіля марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно висновку судово-медичного експерта Коломийського ОБСМЕ ОСОБА_9 № 133 від 14.09.2015 року смерть ОСОБА_8 настала від набряку та набухання речовини головного мозку внаслідок відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа, здавлення головного мозку гострою лівобічною епідуральною гематомою, внутрімозковою гематомою правої лобної долі, крововиливами під м`які мозкові оболонки правих лобної та вискової долей, в м`які тканини лівої скроневої ділянки, лівий висковий м`яз. Вказані вище тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Також, під час огляду трупа було виявлено інші тілесні ушкодження: синці нижньої повіки правого ока, правої щоки, крововилив під слизову оболонку та перехідну кайму нижньої губи, садна в ділянках правої половини грудної клітки, передньо-верхньої ості правої клубової кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, ОСОБА_5 показав, що в 05 серпня 2015 року близько 01 год. ночі поблизу ресторану «Писанка» в м. Городенка під час конфлікту, який тривав 3-4 хвилини наніс ОСОБА_8 один удар долонею лівої руки по щоці і один удар кулаком правої руки в обличчя, в яку саме частину обличчя не пам`ятає, від удару кулаком правої руки ОСОБА_8 упав на проїжджій частині дороги і вдарився головою об бетонну поверхню. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, просить пробачення у потерпілих за скоєне. Цивільні позови визнав в повному обсязі. Просить застосувати ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», так як на утриманні має малолітню дитину та звільнити від відбування призначеного покарання.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи даних на ОСОБА_5 .

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вбивства, вчиненого ОСОБА_5 через необережність, оскільки учасники судового провадження ці обставини не оспорюють. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст зазначених обставин, така позиція є добровільною та роз`яснив, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині поза розумним сумнівом повністю знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує думку прокурора та потерпілих про розмір та вид призначення кримінального покарання ОСОБА_5 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра не перебуває, повністю визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно частково відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим цивільним позивачам.

Так, ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Довідками Городенківської ЦРЛ від 01.09.2015 року підтверджується, що обвинувачений не перебуває на диспансерному обліку в лікаря -нарколога та в лікаря-психіатра (т.1 а.с. 202,203).

Характеристикою з місця проживання № 136 від 21.05.2018 року підтверджується, що ОСОБА_5 характеризується позитивно.

З вимоги про судимості ОСОБА_5 від 01.10.2015 року (т.1 а.с. 200) та довідки Городенківського районного підрозділу Снятинського МРВ КВІ УДПтСУ в області від 13.10.2015 року (т.1 а.с. 201) встановлено, що ОСОБА_5 раніше засуджувався вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області 23.01.2012 року за ст. 296 ч. 2, 122 ч.1, 70 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2013 року звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку. На даний час на обліку не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому, який добровільно частково відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим цивільним позивачам, просив вибачення у потерпілих та активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину у повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно вимог ст. 67 КК України, у судовому засіданні не здобуто.

З досудової доповіді складеної органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_5 від 29.08.2018 року (т.2 а.с. 182-185) судом встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Враховуючи характеризуючі особу підсудного дані, характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 119 КК України, у виді позбавлення волі. Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ним та іншими нових злочинів.

Обвинувачений подав суду заяву про застосування відносно нього Закону України " Про амністію у 2016 році".

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілі у судовому засіданні вказали, що заперечують проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 Закону України " Про амністію у 2016 році".

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як встановлено судом з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 29.08.2018 року та довідки служби у справах дітей Городенківської РДА Івано-Франківської області № 776/01-25 від 07.09.2018 року, обвинувачений ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та щодо ОСОБА_5 не ініціювалося питання про позбавлення його батьківських прав.

Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 05.08.2015 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому, визнає повністю вимоги цивільних позовів.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, зокрема, що амністія в подальшому протягом наступних десяти років до нього не може бути застосована.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити повністю з таких підстав.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 5000 грн., а також моральної шкоди, завданої злочином, у розмірі 200 000 грн. та потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 300 000 грн. Враховуючи, що ОСОБА_5 визнав цивільні позови у повному обсязі, вина ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 5000 грн. доведена, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи питання про задоволення цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує те, що цивільні позови в цій частині також визнано обвинуваченим ОСОБА_5 у повному обсязі, також суд виходить з принципів справедливості, доцільності та розумності, враховує спосіб вчинення злочину, його наслідки для потерпілих, та приходить до висновку, що в цій часині цивільний позов слід задовольнити повністю.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати органу досудового розслідування на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст.100,124,126, 369 - 371,373,374,376,392,393,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 200 000 (двісті тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 300 000 (триста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази у справі:

-Транспортний засіб марки «ВАЗ2106» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Нокіа» білого кольору, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, які передані на зберігання ОСОБА_6 - вважати повернутим ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області учасниками судового провадження передбаченими ст. 393 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1