Справа № 502/1391/18
УХВАЛА

09 серпня 2018 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні клопотання

слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 ,

погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3

про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно, вилучене в ході досудового слідства у кримінальному провадженні. На обґрунтування вказаного клопотання слідчий у ньому зазначив та прокурор, який погодив клопотання, в судовому засіданні пояснив, що 07.08.2018 р. до Кілійського ВП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що підприємство «Агроліга», яке знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд. 79а, за попередньою домовленістю відправило мінеральні добрива на загальну суму 392 тисячі гривень підприємству «Єнікіой», розташованому за адресою: Кілійський район, с. Новоселівка, вул. Бесарабська, буд. 65, але грошові кошти на рахунок ТОВ «Агроліга» перераховані не були.
08.08.2018 р. відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та слідчим Кілійського ВП ОСОБА_5 проводиться досудове слідство.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що відповідні мінеральні добрива визнані постановою слідчого речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили слідчого суддю задовольнити клопотання та накласти арешт на амофос марки 12:52, який знаходить в 28 мішках (біг-бегах), партія № 0318П1195, загальною вагою 22,4 тони, заборонивши користуватись та розпоряджатись ним і направити його на відповідальне зберігання до складу СВК «маяк».

Представник власника вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив викладені слідчим у клопотанні обставини та просив задовольнити клопотання з одночасним переданням вилучених під час огляду місця події добрив на відповідальне зберігання ТОВ ТД «Агроліга», зазначивши, що товариство забезпечить належні умови зберігання добрив у орендованому складі або завантажить їх до автомобіля.

Заслухавши пояснення прокурора та представника власника майна, дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди .

Як зазначено в ч.ч. 1-2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
А згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що майно стосовно якого порушено клопотання про арешт, відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, що узгоджується з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до того, що відповідне майно буде втрачено, в зв`язку з чим є необхідність у його застосуванні і це не суперечитиме п. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, отже, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для передачі арештованого майна у даному кримінальному провадженні на відповідальне зберігання ТОВ ТД «Агроліга», як власнику майна, оскільки вилучене майно не визнано належним чином постановою слідчого на даний час речовим доказом у кримінальному провадженні, що унеможливлює застосування слідчим суддею положень п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України. Крім того, незважаючи на підтвердження документами права власності на вказане майно, представник власника майна не довів в ході розгляду клопотання можливості забезпечення ним належного зберігання відповідного майна. Проте це не позбавляє власника майна в подальшому заявити клопотання про скасування арешту майна або про зміну способу його зберігання.

У зв`язку з наведеним обов`язок зі зберігання відповідного майна покладається на сторону обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 170-173 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.08.2018 р. під час проведення огляду місця події у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, майно: амофос марки 12:52, який знаходиться в 28 мішках (біг-бегах), партія № 0318П1195, загальною вагою 22,4 тони.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, поклавши обов`язок з організації зберігання арештованого майна на сторону обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1