Справа № 511/1163/17
Номер провадження:1-кп/521/937/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2018 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
при секретарі До. Т. Ч.
за участю прокурора ОСОБА_2
захисника адвоката ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6
представника служби у справах дітей
Одеської міської ради у
Малиновському районі ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В
Як вбачається з формулювання обвинувачення зазначеного в обвинувальному акті, 10 квітня 2016 року, біля 15 години, ОСОБА_6 , маючи корисний умисел, з метою викрадення чужого майна прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_5 перелізши через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через розбите вікно проник до будинку, звідки ОСОБА_6 викрав молотка, який знаходився на полиці у кладовій вартістю 70 гривень, 7 наборів гачків для риболовлі вартістю 20 гривень один набор, та 7 саморобних поплавків.
Крім того, 11 квітня 2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_6 повторно, маючи корисний умисел, з метою викрадення чужого майна знов прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де перелізши через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через розбите вікно проник до будинку, звідки ОСОБА_6 викрав газову плиту марки «ENO» на дві конфорки вартістю 5000 гривень, яка знаходилась у приміщенні кухні.
Крім того, у другій декаді квітня 2016 року, більш точного часу установити не надалось можливим ОСОБА_6 повторно, маючи корисний умисел, з метою викрадення чужого майна знов прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де перелізши через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, після чого через розбите вікно проник до будинку, звідки ОСОБА_6 викрав 5 алюмінієвих карнизів довжиною по 2 метри кожний, вартістю 200 гривень за 1 карниз, та 2 алюмінієвих карнизи довжиною по 3 метри кожний, вартістю 300 гривень 1 карниз.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, за правовою кваліфікацією як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
18 червня 2018 року до канцелярії Малиновського районного суду міста Одеси від потерпілої ОСОБА_5 надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
В обґрунтування свого клопотання потерпіла вказує на те, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначено, що ОСОБА_6 скоїв злочин разом з іншими співучасниками, а саме з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , в ньому не вказано, кому спричинено шкоду , а також реальний розмір суми спричиненої майнової шкоди її сину - ОСОБА_17 , який йому не відшкодований, так як останній є власником домоволодіння, та до обвинувального акту не долучений цивільний позов.
Потерпіла ОСОБА_5 та її представник у судовому засіданні клопотання підтримали у повному обсязі, та вважала за необхідне обвинувальний акт з додатками повернути прокурору Роздільнянського району Одеської області, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, оскільки на його думку обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, в обвинувальному акті викладені факти які підтверджуються доказами. Крім цього прокурор зазначив, що відносно інших учасників які вчинили крадіжку майна у 2016 році в будинку АДРЕСА_1 кримінальне провадження знаходиться на розгляді у Котовському міськрайсуді Одеської області, однак посилання прокурора, про існуюче кримінальне провадження, яке нібито розглядається судом, нічим не підтверджено.
Адвокат ОСОБА_3 заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, при цьому зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, щодо посилання потерпілої на причетність інших осіб до вчинення кримінального правопорушення, то адвокат зазначив, що кримінальне провадження за вказаним фактом перебуває на розгляді в Роздільнянському районному суді Одеської області.
Обвинувачений та його законний представник підтримали думку адвоката.
Представник служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі питання щодо повернення обвинувального акту прокурору залишила на розсуд суду.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, потерпілу, її представника, захисника, обвинуваченого та його законного представника, представника служби у справах дітей суд вважає, що клопотання ОСОБА_5 підлягає задоволенню та обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Так, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. ч. 1, 2 ст.8 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, 5 ст.9 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Пункт 5 ч. 2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст. 291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення щодо кожного обвинуваченого окремо.
Крім того, згідно ч.4 ст. 291 КПК України, прокурор направляє в суд обвинувальний акт, до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, розписка, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений.
Як видно з клопотання потерпілої, 09 вересня 2016 року вона слідчому Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області подала заяву про залучення до матеріалів кримінального провадження цивільний позов, що підтверджується печаткою Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про його отримання 09 вересня 2016 року (а. п. 43). Однак судом встановлено, що в додатках до обвинувального акту цивільний позов відсутній, а також відсутні розписки обвинуваченого, його захисника та законного представника про вручення їм копії цивільного позову.
Крім того, як вбачається з додатків долучених до клопотання 06 червня 2016 року потерпілою ОСОБА_5 під час досудового розслідування було заявлено клопотання про визнання потерпілим її сина ОСОБА_17 , а також вона просила слідчого провести повторний огляд місця події з уточненням переліку та вартості викраденого та пошкодженого майна, встановлення співучасників злочину, їх вік та роль, місця знаходження викраденого майна, встановлення дійсного розміру шкоди. Вказане клопотання отримано слідчим, про що свідчить дата отримання, підпис слідчого та печатка, а також копія наданої потерпілою відповіді в.о. начальника СВ Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеській області. Однак як зазначає потерпіла в своєму клопотанні її вимоги слідчим під час досудового розслідування не виконані.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів кримінального провадження, що органом досудового розслідування потерпілою визнано ОСОБА_5 , однак шкоду злочином було завдано її сину ОСОБА_17 , про що ОСОБА_5 стверджувала у клопотанні від 06.06.2016 року, про те що вона ніколи не була власником домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 та майна, яке було викрадене з будинку. Власником домоволодіння та майна яке знаходилось в ньому є її син ОСОБА_17 .
Суд вважає, що неналежне залучення сторони потерпілого по справі, позбавляє права належному потерпілому ОСОБА_17 брати участь під час досудового розслідування та судового розгляду справи та унеможливлює ознайомитись потерпілому з матеріалами справи, заявляти клопотання, додавати належні докази та право надавати документи про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Перевіряючи зміст обвинувального акту судом встановлено, що в ньому відсутнє чітке формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 , а саме, що саме він вчинив кримінальне правопорушення, з ким, коли, яку нанесли суму збитків, хто був ініціатором вчинення злочину, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п. 5 ч.2 ст.291 КПК України та є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого судового засідання.
Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, у тому числі, кваліфікуючих ознак. Цього в обвинувальному акті не відображено.
Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо підозрюваного, не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінніп.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду вказаного обвинувального акту.
Суд вважає, що органом досудового розслідування не в повній мірі встановлені всі обвинувачені, оскільки в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений один здійснював крадіжки, але, відповідно до наданої потерпілою копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 25 липня 2016 року, ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою яка на час вчинення кримінального правопорушення не досягла віку кримінальної відповідальності, прибув до домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 , та проникли через розбите вікно до будинку, звідки ОСОБА_6 скоїв крадіжку, разом з тим в обвинувальному акті вказаний факт не зазначений. Крім того, з вказаної постанови випливає, що на місці вчинення злочину були присутні, ще неповнолітні особи, які пошкодили майно зазначеного будинку, вказана обставина в обвинувальному акті теж не відображена.
Крім того, не встановленого дорослого організатору та підбурювача даного злочину і втягнення ними неповнолітніх у злочинну діяльність є обставиною, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки злочину вчиненого неповнолітнім. Таким чином, не встановлення дорослої особи організатора або підбурююча, що втягнув неповнолітнього в злочинну діяльність погіршує його становище, що є неприпустимими. (лист ВССУ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх»)
У підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості досліджувати докази по кримінальному провадженні, але суд вважає за необхідне зазначити, що детальний аналіз обвинувального акту та інформація яка отримана судом в судовому засіданні дають підстави стверджувати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а його призначення до розгляду справи по суті призведе до порушення законних прав потерпілих по справі і можливості уникнути від кримінальної відповідальності цілої групи осіб як за крадіжку, так і за умисне пошкодження майна.
В рішенні ЄСПЛ від 09 жовтня 2008 року у справі "Абрамян проти Росії" зазначено, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Під час вивчення обвинувального акту, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а дійсні обставини вчинення злочину не знайшли свого відображення в обвинувальному акті та направлені на не притягнення певного кола осіб до кримінальної відповідальності.
За таких обставин суд буде позбавлений можливості встановити об`єктивну істину по справі та усунути протиріччя, виявлені при перевірці обвинувального акту та додатків до нього, а також матеріалів справи.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України був повернутий у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2017 року ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2017 року залишено без змін. Разом з тим необхідно відмітити, що обвинувальний акт, який надійшов 06.06.2018 року з Апеляційного суду Одеської області до Малиновського районного суду м. Одеси виявлені недоліки не усунуті взагалі.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, вказані недоліки є істотними, і вони перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту та встановити круг осіб , винних у вчиненні кримінального правопорушення, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для прийняття законного та обґрунтованого рішення у відповідності з вимогами КПК.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 376 КПК України, суд,-
Клопотання ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області задовольнити.
Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала суду, може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.
Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1