Справа № 357/6458/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, 25 лютого 2017 року прийнятого на військову службу за контрактом командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24 жовтня 2017 року вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 3 лютого 2018 року відповідно до ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року на підставі ст. 78 КК України направленого для відбування покарання у вигляді позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015 з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

5 квітня 2017 року згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 30 червня 2017 року військова частина НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) № 98 солдата ОСОБА_4 , 25 лютого 2017 року прийнятого на військову службу за контрактом командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призначено на посаду старшого навідника 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної ракетної артилерійської групи цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_2 .

6 червня 2017 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 163 солдату ОСОБА_4 було надано відпустку строком на 10 діб, з якої 16 червня 2017 року він мав з`явитися до цієї ж військової частини в АДРЕСА_2 .

З 16 червня 2017 року солдата ОСОБА_4 згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 25 червня 2017 року №183 зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують його діяльність, солдат ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від військової служби, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, 16 червня 2017 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

В період з 16 червня 2017 року до 3 лютого 2018 року солдат ОСОБА_4 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

3 лютого 2018 року на підставі ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів та направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі згідно вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2017 року.

Між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 31 жовтня 2018 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 407 КК України як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), за якою і повинен нести відповідальність.
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України частково приєднується невідбуте покарання призначене за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.10.2017 року та остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, яким шкода окремим особам не завдана.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд також визнає зазначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини вчинення злочину, щире каяття, визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 31 жовтня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому узгджене в угоді покарання:
- за ч.4 ст.407 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.10.2017 року та остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 3 лютого 2018 року.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 в умовах СІЗО.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1