Справа № 317/1960/18 №/п 1-в/317/216/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 р. м.Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого cудді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника адміністрації - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5 ,
захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України,освіта середня, до засудження не працював, проживав за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.03.2012 року Заводським
районним судом м.Запоріжжя за ст. 296 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним
строком 1 рік, знятий з обліку 11.04.2013 року по закінченню іспитового строку; 30.10.2013 року
Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст. 187 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з
іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014 року
звільнення з іспитовим строком відмінено, направлено в місця позбавлення волі строком на 5 років,
про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Початок строку: 27.01.2015 року.

Кінець строку: 27.01.2020 року.

Станом на 21.08.2018 року засуджений відбув більш як 2/3 строку покарання, тобто 3 роки 07 місяців 02 дні.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.01.2015 року.

Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень не мав.

З 26.02.2015 року відбував покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень не мав.

З 24.04.2015 року відбував покарання в лікарні при державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень не мав.

З 26.05.2015 року відбував покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень не мав.

З 14.06.2015 року відбував покарання в лікарні при державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень не мав.

З 13.08.2015 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За час відбування покарання характеризувався позитивно. Порушень режиму відбування не допускав. Стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався один раз правами начальника установи та один раз правами начальника відділення СПС.

10.11.2016 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За час відбування покарання на ДСР один раз заохочувався правами начальника установи, допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, порушення розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Одне стягнення зняте та одне погашене у встановленому законом порядку.

З 01.08.2017 року переведений до дільниці ресоціалізації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується посередньо: допустив одне порушення встановленого порядку відбування. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки один раз заохочувався правами начальника установи.

На заходи індивідуально виховного характеру реагує не завжди позитивно, на зроблені зауваження з приводу правил відбування покарання виказує незадоволення та сперечається з адміністрацією установи. Виконує роботи по благоустрою установи. Покладену роботу виконує в строк, але під контролем адміністрації установи.

На виробництві установи не працевлаштований.

За характером спокійний, у відношенні до інших засуджених може спровокувати конфлікт, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.

Виконує під наглядом передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, у 2016 році закінчив Біленьківський навчальний центр №99 і здобув професію «Електрозварювальник ручного зварювання» 2-го розряду.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень отримує від них посилки та передачі.

У скоєному злочині вину визнає повністю, розкаюється.

За вироком суду має позов на суму 6886, 50 гривень, але виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

10.11.2016 року застосовано заохочувальну норму, передбачену ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

28.07.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м» яким.

06.06.2018 року комісією колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.

Судове засідання проводиться у режимі відеоконференції на підставі ст.336 КПК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Представник адміністрації у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений має 3 не знятих та не погашених стягнення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, оскільки характеризується посередньо, має стягнення, які не погашені.

Суд, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши його пояснення, точку зору представника адміністрації, висновок прокурора, думку захисника, вважає клопотання передчасним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.
Саме по собі відбуття засудженим 2/3 частини покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 мав 4 стягнення, останнє з яких у липні 2018 року, не зняте та не погашене.
Враховуючи усе вищевикладене, матеріали особової справи, вся інформація, викладена в ній, переконливо доводять про те, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки не проявляв себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання протягом всього часу відбування покарання, а тому відносно нього неможливо застосувати умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.336, 537, 539 КПК України, ст.ст.153,154 КВК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1