ун. № 759/6186/18
пр. № 1-кп/759/687/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0001731, внесеного 02.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , офіційно не працює, судимого: 1) вироком Жовтневого районного суду м. Києва від 18.03.1982 року за ч.2 ст.81, ч.2 ст.140, 42 КК України (КК 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 25 КК України (КК 1960 року) засуджений умовно з обов`язковим притягненням до праці, 2) вироком Радянського районного суду м. Києва від 07.05.1987 року за ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.3 ст.193, 42 КК України (КК 1960 року) на 6 років позбавлення волі, 3) вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.05.1994 року за ч.3 ст.186 КК України (КК 1960 року) на 1 рік позбавлення волі 4) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.1997 за ч.3 ст.140, ч.2 ст.17, ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, 42 КК України (КК 1960 року) на 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, 5) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2004 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2005 року, за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України на 6 років позбавлення волі, 6) вироком Шевченківського районного суду від 01.11.2011 року за ч.3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі; 7) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року за ч. 2 ст. 194 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 02.03.2018 року приблизно о 09 год. 00 хв., проходячи по АДРЕСА_2 , побачив приватний будинок АДРЕСА_3 та вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію вказаного домоволодіння, і виявивши, що вхідні двері приватного будинку не замкнені, шляхом вільного доступу таємно проник в середину. Знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку ОСОБА_3 , таємно викрав чуже майно, а саме: теплонагрівач кімнатний марки «FinFurnace», вартістю 500 гривень, набір гайкових ключів в кількості 8 штук, загальною вартістю 400 гривень, молоток господарський, вартістю 50 гривень, годинник настінний, вартістю 100 гривень, телевізійну антену, вартістю 100 гривень, електричний подовжувач, вартістю 100 гривень, дві ковдри червоного кольору, вартістю по 200 гривень кожна, на загальну суму 400 гривень, килим червоного кольору, вартістю 200 гривень та запчастини до телевізора, які для потерпілого цінності не становлять, а всього майна на загальну суму 1850 грн.

Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 злочин до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки біля території зазначеного домоволодіння він був затриманий ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 02.03.2018 року, приблизно о 09 год. 00 хв., він знаходився на території садового товариства ім. Мічурінау м. Києві, та проходячи повз будинку АДРЕСА_4 вирішив скоїти крадіжку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію вказаного домоволодіння, і виявивши, що вхідні двері приватного будинку не замкнені, шляхом вільного доступу таємно проник в середину. Знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку він викрав: теплонагрівач кімнатний, набір гайкових ключів в кількості 8 штук, молоток господарський, годинник настінний, телевізійну антену, електричний подовжувач, дві ковдри червоного кольору, килим червоного кольору та запчастини до телевізора, загальну вартість викраденого майна 1850 грн. та його належність ОСОБА_5 не оспорював,які поклав до сумок. Однак розпорядитись викраденим не встиг, оскільки біля території зазначеного домоволодіння він був затриманий ОСОБА_6 . Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 не визнав, пояснивши, що вказаний будинок був обкрадений до нього, крім майна, яке було в нього вилучено і яке він намагався викрасти він більше нічого не крав та не пошкоджував.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло на суму 1850 грн. 00 коп. доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, працює, вдівець, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкції цієї частини ст. 185 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те що вчинений ОСОБА_3 злочин становить значну суспільну небезпеку, а також те, що ОСОБА_3 має непогашені судимості, скоїв аналогічний злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням вимог ст. ст. 68, 71 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 12650 грн. задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду і є необґрунтованим.
Що стосується вимог в частині моральної шкоди потерпілим ОСОБА_5 на суму 10000 гривень, а також наведених в позові обставин та доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 3000 гривень
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року, яка становить 1 місяць і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_3 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати період з 02.03.2018 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позову ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 12650 грн. - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 вартість проведеної експертизи у розмірі 1001 гривень 00 копійок на користь держави.

Речові докази по справі: теплонагрівач кімнатний марки «FinFurnace», набір гайкових ключів в кількості 8 штук, молоток господарський, годинник настінний, телевізійну антену, електричний подовжувач, дві ковдри червоного кольору, килим червоного кольору та запчастини до телевізора залишити у власності ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1