Справа №592/7928/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/850/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №592/7928/18 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

03 липня 2018 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_9 із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2018 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що строк, який засуджений просить зарахувати у строк відбування покарання не є строком попереднього ув`язнення з огляду на положення ч.5 ст.72 КК України та ЗУ «Про попереднє ув`язнення», а тому відсутні будь-які підстави для задоволення клопотання засудженого.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами, в яких:

- захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання її підзахисного про зарахування строку попереднього ув`язнення з 21.09.2016 по 05.02.2017 та з 13.10.2017 по 05.11.2017 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі у строк відбування покарання.

- засуджений ОСОБА_9 просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 21.09.2016 по 05.02.2017 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі у строк відбування покарання.

Свої вимоги захисник ОСОБА_8 мотивує тим, що суд при прийнятті рішення допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказує, що суд першої інстанції, не врахував, що відповідно до ч.2 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Зазначає, що враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року у строк попереднього ув`язнення має включатись строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або для участі в судовому розгляді кримінального провадження. З огляду на те, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.08.2016 ОСОБА_9 було переведено до Київського слідчого ізолятора для участі в розгляді кримінального провадження в період часу з 21.09.2016 по 05.02.2017, а також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2017 для участі в розгляді кримінального провадження в період часу з 13.10.2017 по 05.11.2017 вважає, що вказані періоди часу є строком попереднього ув`язнення та мають бути зараховані за правилами ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_9 ..

Захисник вказує, що оскільки закон не має зворотної сили в часі, а оскаржуваним рішенням суду порушуються права її підзахисного, вказане рішення суду підлягає скасуванню.

Засуджений свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання, оскільки, він відбуває покарання за вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010. 21.09.2016 він був переведений із ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» до Київського слідчого ізолятора для участі в судовому розгляді кримінального провадження щодо перегляду вказаного вироку суду за нововиявленими обставинами, де перебував до 05.02.2017, а отже відповідно до пункту ґ) ч.5 ст.72 КК України, вказаний період часу є строком попереднього ув`язнення та має бути зарахований йому у строк відбування покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 щодо зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення періоду часу з 21.09.2016 до 05.02.2017 та з 13.10.2017 по 05.11.2017 відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання в ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» за вироком Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 21 жовтня 2010 року, яким його засуджено за ст.94 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказаний вирок відносно ОСОБА_9 набрав законної сили 16.12.2010 (т.1 а.о.с.54).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2016 ОСОБА_9 зараховано у строк призначеного йому вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 покарання строк його попереднього ув`язнення в межах вказаного кримінального провадження з 28.11.2009 по 16.12.2010 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та залишено без задоволення клопотання засудженого в частині зарахування у строк попереднього ув`язнення строку після 17.12.2010.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.08.2016 засудженого ОСОБА_9 було етаповано з Сумської виправної колонії Управління пенітенціарної служби України в Сумській області № 116 до Київського слідчого ізолятору Управління Державної пенітенціарної служби України в Києві та Київській області № 13 для участі в судовому розгляді кримінального провадження за його заявою про перегляд вироку Київського районного суду м. Сімферополя АРК від 21.10.2010 відносно нього за нововиявленими обставинами (т.3 а.о.с.12). За результатами розгляду вказаного кримінального провадження, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2016 заяву ОСОБА_9 про перегляд вироку Київського районного суду м. Сімферополя АРК від 21.10.2010 за нововиявленими обставинами було залишено без задоволення (т.3 а.о.с.47-48).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2017 ОСОБА_9 було переведено з ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» до Київського слідчого ізолятора для участі в судовому розгляді вищевказаного кримінального провадження у справі №760/6162/15-к.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення, обґрунтовано врахував положення ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та вірно вказав, що в контексті вказаної норми закону, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили та закінчується з моменту набрання вироком законної сили, з чим погоджується і колегія суддів.

Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, та з чим погоджується і колегія суддів, строк, який просить перерахувати ОСОБА_9 в своєму клопотанні у строк відбування покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України не є строком попереднього ув`язнення.

Так, у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, викладеної в редакції згідно ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VІІІ, який набрав чинності 24.12.2015 року, суд зараховує строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Однією з підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, на яку посилається засуджений та його захисник в апеляційних скаргах, згідно пункту ґ) ч.5 ст.72 КК України, є перебування особи, що відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Суд першої інстанції вірно вказав, що вказані строки перебування ОСОБА_9 у Київському слідчому ізоляторі, зокрема, для розгляду його заяви про перегляд вироку відносно нього за нововиявленими обставинами з подальшим провадженням в суді касаційної інстанції щодо вказаної заяви засудженого не є строком попереднього ув`язнення в розумінні ЗУ «Про попереднє ув`язнення», оскільки вирок відносно нього вже набрав законної сили 16.12.2010. З такими висновками суду погоджується і колегія суддів та вважає доводи засудженого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_8 в цій частині необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки апелянтами не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_9 було залишено в слідчому ізоляторі для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження в розумінні вказаних норм закону.

Не знаходять свого підтвердження і доводи захисника ОСОБА_8 з приводу не врахування судом першої інстанції ч.2 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», згідно яких закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Так судом першої інстанції було встановлено, що строк попереднього ув`язнення вже було зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2016, а ті періоди часу, які просить зарахувати засуджений у своєму клопотанні не є строком попереднього ув`язнення.

При цьому, переконливих доводів на обґрунтування своєї позиції, які б за своїм змістом безумовно спростовували висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні клопотання засудженого, в апеляційних скаргах не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування ухвали, не виявлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, з додержанням вимог КПК України, правові підстави для скасування даного судового рішення за поданими засудженим ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_8 апеляційними скаргами відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.