УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8652/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
18 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.07.2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, строком до 04.09.2018 року (включно) з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України,-
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вважає ухвалу суду необґрунтованою, винесеною без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що обираючи підозрюваному вид запобіжного заходу слідчий суддя належним чином не дослідив обставини вчинення злочину, те, що у підозрюваного був умисел на вчинення будь-якого злочину, що виразилося у винятковій жорстокості нападу на молоду дівчину та зухвалому способі його вчинення. Слідчий суддя не в достатній мірі врахував особу підозрюваного та дійшов помилкового висновку про міцність його соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний розпорядженням Ємільчинської РДА ще у 2009 році був визнаний дитиною, позбавленою батьківського піклування та рішенням суду його опікуном було призначено бабусю до досягнення ним повноліття. На даний час останній досяг повноліття, тому матеріальну допомогу від держави не отримує, ніде не працює, що дає підстави вважати, що він може вчинити новий злочин з метою здобуття коштів. Крім того, підозрюваний за місцем реєстрації постійно не проживав і воно знаходиться за 140 кілометрів від органу досудового розслідування. Посилається на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі підозрюваний не буде переховуватись від органів досудового розслідування/суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
07.07.2018 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що слідчим та прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, думку захисника ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 тяжкого злочину за який передбачено покарання до 7 років позбавлення волі. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого.
Також, слідчий суддя встановив, що існують підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування.
Разом з тим, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, не дають достатні підстави вважати, що існують ризики того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, інших відомостей які б вказували на існування зазначеного ризику слідчим не надано.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання встановленого ризику, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи, що слідчим суддею встановлено наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, та відсутність ризику того, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Доводи апелянта про те, що підозрюваний ОСОБА_8 матеріальну допомогу від держави з квітня поточного року не отримує, ніде не працює, що дає підстави вважати, що він може вчинити новий злочин з метою здобуття коштів, апеляційний суд вважає лише припущенням.
Також, відстань місця реєстрації підозрюваного за 140 кілометрів від органу досудового розслідування, про що зазначає апелянт, не може слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.
Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді.
Отже, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.07.2018 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком до 04.09.2018 року (включно) без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: