Єдиний унікальний номер 219/4251/18
Номер провадження 11-сс/775/183/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали, до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 про арешт майна, вилученого 28.04.2018 року о 14 годині 52 хвилини в ході затримання ОСОБА_7 .

В клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, при слідуючих обставинах. Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 в період з лютого 2018 року до квітня 2018 року вимагав неправомірну вигоду від ОСОБА_10 , а 28 квітня 2018 року близько 11 год. 10 хв. ОСОБА_7 отримав від громадянки ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за підготовку та спрямування до суду подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_11 .

Після отримання неправомірної вигоди, 28 квітня 2018 року о 14 год. 52 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та в подальшому останній добровільно видав предмет неправомірної вигоди, а саме грошові кошти у сумі 1000 доларів США. В присутності 2 понятих проведено обшук затриманого ОСОБА_7 , в ході якого вилучено майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 .

Орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки в нього є всі підстави вважати, що вилучене майно має значення для подальшого досудового розслідування та необхідне для подальшого детального огляду, призначення відповідних перевірок, а також забезпечення можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вилучене майно: речі, документи.

На ухвалу слідчого судді від захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , надійшла апеляційна скарга, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія вважає можливим поновити захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки копію ухвали він отримав 04.05.2018 року після укладання договору з підозрюваним та не міг своєчасно звернутись до суду з апеляцією.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою слідчого від 28.04.2018р. вилучені в ході огляду речі, предмети та документи визнані речовими доказами, оскільки вони, відповідно до ст. 98 КПК України були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вилучені ювелірні вироби можуть бути об`єктами можливої конфіскації майна.

Судова колегія не приймає до уваги доводи захисника про незаконність вилучення речей підозрюваного в ході обшуку без ухвали слідчого судді, оскільки обшук підозрюваного проводився в ході його затримання із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст. 223, ст. 236 КПК України в присутності двох понятих.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про арешт майна, оскільки останнім доведена сукупність підстав вважати, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути об`єктом можливої конфіскації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна, вилученого у ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді