Провадження №1-кс/760/9301/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі: при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України- ОСОБА_3 , детектива НАБ України - ОСОБА_4 ,адвоката- ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Парі» про встановлення процесуального строку проведення процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001142,

ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ПАРІ» з клопотанням в порядку
ст.ст.28, 114 КПК України, про встановлення процесуальних строків.
Обґрунтовуючи клопотання адвокат ОСОБА_5 зазначає, що Національне антикорупційне бюро України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001142 від 16.06.2015 за фактом використання службовими особами Міністерства екології та природних ресурсів України свого службового становища під час видачі спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Парі», ТОВ «Еско-Північ», ТОВ «Перша українська газонафтова компанія», ТОВ «Алдеа- Україна», ЗАТ ВК «Укрнафтобуріння», ТОВ «Кримтопенергосервіс», ТОВ «Газойлінвест», ТОВ «Компанія Азов-ойл», ТОВ «Надрагаз» та ПАТ «Техноресурс», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні тривало з 16.05.2015 до 01.08.2017, тобто понад 26 місяців.
01 серпня 2017 року прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0001142 від 16.06.2015 було закрито, про що ним була винесена відповідна постанова процесуального керівника.
15 червня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва постановив ухвалу про скасування зазначеної постанови прокурора про закриття кримінального провадження.
За таких обставин, на сьогодні сукупний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001142 становить понад 27 місяців.
Вказані обставини тривалого здійснення, закриття та відновлення кримінального провадження змушує товариство з обмеженою відповідальністю «Парі» (далі - Товариство) звернутися до слідчого судді з клопотанням про встановлення процесуальних строків.
Правові підстави для звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення процесуальних строків визначені ст.ст. 28, 114 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до слідчого судді з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Вважає, що детективи Національного антикорупційного бюро України та прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури порушують розумні строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, безпідставно уникають вчинення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, передбачених Главою 24 КПК України, спрямованих на його закінчення, внаслідок чого обмежуються та порушуються права осіб, чиї дії та рішення становлять предмет дослідження в ході даного кримінального провадження.
Факт існування протягом невиправдано тривалого терміну кримінального провадження, в межах якого поставлено під сумнів законність отримання спеціальних дозволів на користування надрами, безпосередньо впливає на інтереси Товариства та його господарську діяльність, а також не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
Таким чином, ніхто (в тому числі, жодна юридична особа) не може необґрунтовано довго, протягом невизначеного і тривалого часу, знаходитися в стані постійного процесуального тиску з боку правоохоронних органів. Здійснення протягом невиправдано тривалого строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в межах якого ставиться під сумнів законність отримання спеціальних дозволів на користування надрами, змушує Товариство закладати ризик їх зупинення чи скасування під час здійснення своєї поточної господарської діяльності. Зокрема, зазначена обставина щоразу враховується Товариством та його контрагентами при визначенні строків та інших істотних умов договірних зобов`язань.
Саме для уникнення невиправдано тривалого здійснення кримінального провадження відповідним процесуальним законодавством встановлено чіткий порядок та граничні строки здійснення досудового розслідування, як гарантія недопущення необґрунтованого та нерозумного кримінального переслідування.
Частиною 1 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може перевищувати вісімнадцяти місяців.
Зазначена норма діє у редакції, визначеної Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п. 4 параграфу 2 Прикінцевих положень вказаного Закону, який набрав чинності 15.03.2018, зміни, внесені до ст. 219 КПК України не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями нього Кодексу, чинними на момент виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Наявність зазначеної колізії законодавства не дозволяє однозначно обґрунтувати граничний строк кримінального провадження № -001142 статтею 219 КПК України.
Проте, частина 6 статті 9 КПК України визначає, що у випадку, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. У даному випадку ними є доступ до правосуддя та розумність строків і пункти 14 та 21 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, означеного відповідними положеннями цього Кодексу.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних : рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції).
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Враховуючи той факт, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження вже приймалося 01.08.2018 прокурором, яке діяло майже 11 місяців, не було скасовано прокурором вищого рівня, орган досудового розслідування його не оскаржував, тому є всі підстави стверджувати, що весь обсяг обставин кримінального провадження вже знайшли свою процесуальну оцінку та ознак злочину у подіях, що наразі знову розслідуються у кримінальному провадженні № 0001142, встановлено не було.
Зазначене підтверджується, в тому числі, тим, що постанова про закриття провадження була скасована фактично з формальних причин. Як зазначено в ухвалі слідчого судді від 15.06.2018, органом досудового розслідування не було допитано заявника у даному кримінальному провадженні - громадянку ОСОБА_7 , за заявою якої було відкрито кримінальне провадження, стосовно відомих їй обставин ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, яка пояснила, що має в своєму розпорядженні документи, що мають значення для з`ясування всіх обставин розслідуваного кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, який скасував постанову прокурора про закриття кримінального провадження, чітко вказав, що провівши допит, в якості свідка громадянки ОСОБА_7 , а також при наданні нею додаткових документів, якщо вони мають значення для досудового розслідування, для з`ясування всіх обставин розслідуваного кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування будуть підстави, або для закриття даного кримінального провадження, або для проведення досудового розслідування при наявності для цього підстав.
Слідчий суддя визначив одну слідчу дію, яку орган досудового розслідування зобов`язаний вчинити (допитати свідка ОСОБА_7 ) перед вирішенням процесуального питання про закриття провадження (або відмови у закритті провадження) шляхом прийняття відповідного процесуального рішення.
На сьогодні з моменту відновлення раніше закритого кримінального провадження минуло майже 2 місяці. Вказаний строк є більш ніж достатній для здійснення виклику свідка на допит, в порядку та строки визначені КПК України, проведення допиту та наданню оцінки тим невизначеним документам, про наявність яких заявила громадянка ОСОБА_7 слідчому судді.
Відсутність протягом останнього місяця будь-якого процесуального рішення за наслідком виконання слідчих (процесуальних) дій, про які вказав слідчий суддя в ухвалі від 15.06.2018, містить ознаки безпідставного зволікання та умисного затягування строків кримінального провадження з боку органу досудового розслідування та прокурорів.
За таких обставин, встановлення слідчим суддею відповідних процесуальних строків є ефективним засобом здійснення судового контролю під час досудового розслідування з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування).
Вважає, що двомісячного терміну (60 днів) здійснення досудового розслідування, який визначено ст. 219 КПК України, є цілком достатньо для виконання дій, визначених в ухвалі слідчого судді від 15.06.2018 року.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав вимоги викладені в клопотанні та просив їх задовольнити в повному обсязі, а саме : встановити строк 60 днів, з моменту проголошення ухвали слідчого судді про встановлення процесуальних строків, детективам Національного антикорупційного бюро України та/або прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України - процесуальним керівникам у кримінальному провадженні № 0001142 від 16.06.2015 для здійснення виклику та допиту, як свідка, громадянки України ОСОБА_7 ;встановити строк 60 днів, з моменту проголошення ухвали слідчого судді про встановлення процесуальних строків, детективам Національного антикорупційного бюро України та/або прокурорам Спеціалізованої антнкорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України - процесуальним керівникам у кримінальному провадженні № 001142 від 16.06.2015 для отримання документів від громадянки ОСОБА_7 , про наявність яких було заявлено нею 15.06.2018 року слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва під час судового розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження; встановити строк 60 днів, з моменту проголошення ухвали слідчого судді про встановлення процесуальних строків, детективам Національного антикорупційного бюро України та/або прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України - процесуальним керівникам у кримінальному провадженні № 0001142 від 16.06.2015 для здійснення необхідних слідчих дій по до перевірки обставин та відомостей, які можуть бути повідомлені свідком ОСОБА_7 під час допиту та які можуть міститися у документах, про наявність яких було заявлено нею 15.06.2018 слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва під час судового розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження; встановити строк 60 днів, з моменту проголошення ухвали слідчого судді про встановлення процесуальних строків, детективам Національного антикорупційного бюро України та/або прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України - процесуальним керівникам у кримінальному провадженні № -001142 від 16.06.2015 для вирішення процесуального питання про закриття кримінального провадження № 0001142 шляхом прийняття відповідного процесуального рішення (постанови про закриття кримінального провадження або постанови про відмову в закритті кримінального провадження).
Прокурор в судовому засіданні надав суду копію витягу з ЄРДР та заперечував проти задоволення клопотання, так як вважає , що відповідно до вимог ст.28 КПК України ТОВ « Парі « не є учасником кримінального провадження та не може порушувати питання про встановлення розумних строків, крім того зазаначив, що в даному випадку проведення досудового розслідування в розумні строки забезпечує прокурор, а не суд.
Детектив в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ,так як вважає, що ч. 1 ст. 36 та ч. 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.
Частиною 1 ст. 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, у пунктах 1-8 ч.1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Окрім того, ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Саме вказаною нормою і забезпечує одна із засад кримінального провадження - диспозитивність.
Крім того, у відповідності до п. 19 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, стороною кримінального провадження є - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
П. 25 ч. 1 ст. З Кримінального процесуального кодексу України визначено, що учасниками кримінального провадження є - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.
Оскільки, ТОВ «Парі» у кримінальному провадженні № 0001142 від 16.06.2015 не являється учасником кримінального провадження, а тим більше стороною, подання та розгляд по суті клопотання адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ТОВ «Парі», щодо встановлення органу досудового розслідування процесуальних строків 60 діб для проведення слідчих, процесуальних дій у кримінальному провадженні та прийняття процесуальних рішень є безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. ст. 1 та 2 КПК України.
Окрім викладеного вище звертав увагу суду на той факт, що твердження адвоката ОСОБА_5 про обмеження прав та інтересів ТОВ «Парі» є абсолютно надуманими, оскільки кримінальне провадження стосується вчинення правопорушення посадовими особами Міністерства екології та природних ресурсів і для з`ясування необхідних обставин було допитано лише директора ТОВ «Парі». Інші ж передбачені КПК України заходи забезпечення кримінального провадження ні у відношенні компанії, ні у відношенні її менеджменту не вживались.
Слідчий суддя, заслухавши доводи адвоката, прокурора, детектива, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.
Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001142 від 16.06.2015 року за фактом використання службовими особами Міністерства екології та природних ресурсів України свого службового становища під час видачі спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Парі», ТОВ «Еско-Північ», ТОВ «Перша українська газонафтова компанія», ТОВ «Алдеа- Україна», ЗАТ ВК «Укрнафтобуріння», ТОВ «Кримтопенергосервіс», ТОВ «Газойлінвест», ТОВ «Компанія Азов-ойл», ТОВ «Надрагаз» та ПАТ «Техноресурс», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
01 серпня 2017 року прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0001142 від 16.06.2015 було закрито, про що ним була винесена відповідна постанова.
15 червня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва постановив ухвалу про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження від 01.08.2017 року.
Наведеною ухвалою слідчого судді органу досудового розслідування визначено ряд обов`язкових для проведення слідчих дій.
Вказана ухвала набрала законної сили та є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Між тим, станом на день розгляду даного клопотання слідчі дії в кримінальному провадженні, визначені слідчим суддею, не проводяться .
Непроведенння обов`язкових слідчих дій в кримінальному провадженні, яке триває з 2015 року, є порушенням розумних строків, виходячи з їх критеріїв, визначених ст.28 КПК України
Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь - які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України зазначено, що головним обов`язком слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Вивчивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.
Згідно ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму ст. 6 Конвенції, вказуючи на те, що "розумні строки" розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.

Поняття "обвинувачення" також трактується достатньо широко: як "офіційне повідомлення, що виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення". Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, "у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного" (рішення ЄСПЛ від 27.02.80 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P. 24; рішення ЄСПЛ no справі Eckle v. Germany, 1982).

У справі "Меріт проти України" (див. п. 70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обгрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду (див. Kudla v. Poland (GC), no. 30210/96, § 124, ECHR 2000-XI). Він нагадує, що у кримінальних справах "розумний строк", передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (див., для прикладу, вищезгадану справу Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

У практиці ЄСПЛ таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення ЄСПЛ від 27.06.68 по справі Wemhoff, Р.26; рішення ЄСПЛ від 27.06.68 по справі Neumeiser, Р. 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.74 по справі Ringesein, Р.45).

Водночас, при вирішенні питання щодо визначення найкоротших, розумних строків досудового розслідування, слідчий суддя має керуватися ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

В п. 89 рішення «Намахнович проти Росії» ЄСГШ вказав, що «...органи Конвенції постійно дотримувалися підходу, згідно з яким ст. 6 щодо кримінальних справ, «покликана запобігти надмірно тривале утримання обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі» (Рішення у справі «Стогмюллер проти Австрії» (Stogmiiller v. Austria) від 10 листопада 1969, Series А по. 9 , стр. 40). Це означає, що період, який слід брати до уваги, триває до тих пір, поки висунуті звинувачення більш не впливають на стан конкретної особи і усунена невизначеність щодо його правового статусу...».

Пілотним рішенням ЄСПЛ, щодо розумності строків саме в кримінальних справах стало рішення «Меріт проти України» в п. 70 якого Суд зазначив наступне: «...у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 параграфа 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення: це може статись як до моменту розгляду справи в суді (рішення у справі Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, параграф 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року. Series А № 7, сс. 26-27, параграф 19;

В п. 65 рішення у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року (Заява № 65518/01), зазначено, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливі наслідки для стану підозрюваного» (приклади: Deweer v. Belgium, рішення від 27 лютого 1980 року, Серія А № 35, с. 22, параграф 42 та с. 24, параграф 46, та Eckle v. Germany, рішення від 15 липня 1982 p., Серія А № 51, с. 33, параграф 73).

В пункті 39 рішення «Антоненков та інші проти України», Суд вказав, що період часу, який має бути взятий до уваги для визначення тривалості кримінального провадження, починається з дня, коли особу «обвинувачено» в автономному або матеріальному розумінні цього терміна. Він закінчується у день, коли обвинувачення остаточно визначено або провадження припинено (див. Rokhlina v. Russia, N 54071/00. п. 81, 7 April 2005).

З аналізу викладених рішень, вбачається, що Суд розглядає поняття «протягом розумного строку» відносно всього кримінального провадження починаючи з моменту, коли особі було пред`явлено обвинувачення в широкому сенсі, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато досудове розслідування. Тобто з дня, коли особа починає перебувати в стані непевності про долю кримінального провадження щодо себе (п. 75 «Меріт проти України»).

Отже розумні строки кримінального провадження

№ 0001142 від 16.06.2015 розпочинають свій відлік з моменту, коли відповідні суб`єкти господарювання, в тому числі і ТОВ «Парі», почали перебувати в стані непевності про долю зазначеного кримінального провадження щодо себе, а саме з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Тобто, той факт, що відповідно до законодавства, яке повинно застосовуватись в даному випадку, жодною статтею КПК України не було визначено строку протягом якого особі має бути повідомлено про підозру в кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань не наділяє слідчого та прокурора повноваженням щодо здійснення досудового розслідування протягом невизначеного та нескінченного строку, а протилежні висновки не відповідають принципу верховенства права, закріпленому в преамбулі Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 8 Конституції України та ст. 8 КПК України, відповідно до якого не допускається тлумачення закону, яке б несправедливо обмежувало права і свободи людини та безпідставно розширювало повноваження органів державної влади.

Враховуючи викладені норми закону,слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду даного клопотання, а виходячи з обставин кримінального провадження про наявність підстав для часткового його задоволення.

Так,слідчий суддя вважає за необхідне встановити строк проведення слідчих дій в кримінальному провадженні, визначених ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.06.2018 року по справі 760/12569/18.

В частині вимог клопотання про встановити строку 60 днів, з моменту проголошення ухвали слідчого судді про встановлення процесуальних строків, детективам Національного антикорупційного бюро України та/або прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України - процесуальним керівникам у кримінальному провадженні № -001142 від 16.06.2015 для вирішення процесуального питання про закриття кримінального провадження № 0001142 шляхом прийняття відповідного процесуального рішення (постанови про закриття кримінального провадження або постанови про відмову в закритті кримінального провадження),слідчий суддя зазначає,що клопотання в цій частині є неконкретизованим, та покладення на орган досудового розслідування саме в такій формі обов`язку не відповідатиме принципу юридичної визначеності.
Так, необхідною умовою реалізації конституційного принципу законності (п.1 ч. 3 ст. 129 Конституції України) в кримінальному судочинстві і здійсненні поставлених перед ним завдань є правильне встановлення фактичних обставин справи з метою досягнення об`єктивної істини.

Закінчення кримінального провадження полягає у прийнятті уповноваженим органом рішення про подальший рух кримінального провадження. Досудове розслідування являє собою процесуальну діяльність уповноважених осіб, зокрема, щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування. Досудове розслідування закінчується тоді, коли вирішені всі його задачі. Визнати досудове розслідування закінченим значить визнати, що немає необхідності проведення яких-небудь ще слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, спрямованих на збирання, перевірку і дослідження доказів.

Особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Прокурор зобов`язаний у найбільш короткий строк після повідомлення особі про підозру:

1) закрити кримінальне провадження, або

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, або

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру або клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до ЄДРД.

Закриття кримінального провадження є одним з важливіших актів судочинства, через який забезпечується вирішення вказаного у ст. 2 КПК завдання охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Кримінальне провадження закривається якщо (ст. 284 КПК):

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримати;

4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою;

5) помер підозрюваний, обвинувачений, за винятком випадків, коли провадження є необхідним для реабілітації померлого;

6) існує вирок по тому ж обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;

7) потерпілий, а у випадках передбачених КПК, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Кримінальне провадження щодо юридичної особи закривається (ч.3 ст. 284 КПК) у разі встановлення відсутності підстав для застосування до неї заходів кримінально-правового характеру, закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку щодо уповноваженої особи юридичної особи. Про закриття провадження щодо юридичної особи прокурор приймає постанову, а суд зазначає про це у виправдувальному вироку або постановляє ухвалу. Рішення про закриття провадження щодо юридичної особи може бути оскаржено в порядку, встановленому КПК.

Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому гл. 26 КПК.

Слідчий складає постанову про закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення, відсутності в діянні складу кримінального правопорушення або у разі набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою за умови, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прокурор складає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з будь яких підстав, передбачених ч.1 ст. 284 КПК.

Крім того, про викладене вище і зазначено в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.06.2018 року, а саме про те, що при з`ясуванні всіх обставин кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування будуть підстави, або закрити кримінальне провадження, або проводити досудове розслідування при наявності для цього підстав.

Окрім цього,слідчий суддя приймаючи таке рішення виходить з принципу змагальності сторін, закріпленого в ст.22 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав,свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.22,28,114,309 КПК України , суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ « Парі» про встановлення процесуальних строків проведення процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0001142, - задовольнити частково .
Встановити органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001142, процесуальний строк 2 (два) місяці для проведення слідчих дій зазначених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.06.2018 року, а саме : викликати та опитати заявника ОСОБА_7 , дослідити документи які має в розпорядженні ОСОБА_7 та прийняти рішення про закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001142.
Обов`язок виконання ухвали щодо проведення слідчих та процесуальних дій у визначений слідчим суддею строк покласти на орган досудового розслідування, яким(якими) здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001142.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора процесуального керівника в кримінальному провадженні № 0001142.
В задоволенні інших вимог клопотання-відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1