Справа № 148/2302/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 0000645 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тераспіль, Республіка Молдова, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, не судимого, військовозобов`язаного, з вищою освітою, на утриманні неповнолітня донька, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
Близько 19:00 год. 19.10.2016 ОСОБА_3 прийшов до будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , де познайомився з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вони між собою в подальшому спілкувалися.
Коли ОСОБА_5 ліг спати, ОСОБА_3 залишився в будинку, а наступного дня вранці близько 07:00 год. покидаючи приміщення будинку в одній із кімнат, де спав ОСОБА_5 помітив мобільний телефон марки «Lenovo A100», який належав останньому, після чого діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку вказаного мобільного телефону, вартість якого відповідно висновку експертизи № 1357 від 26.10.2016. могла становити 1735,20 грн., після чого покинув приміщення будинку.
В подальшому після заволодіння вищевказаним майном ОСОБА_3 продав викрадений мобільний телефон невідомому чоловіку у м. Ладижин, Вінницької області, таким чином розпорядившись ним на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю і суду надав показання, що близько 19:00 год. 19.10.2016 він прийшов до будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , до свого нового знайомого ОСОБА_5 , де вони з останнім спілкувалися. Після того, як ОСОБА_5 заснув, він залишися у будинку де перебував до ранку. Збираючись залишити будинок, близько сьомої години ранку у кімнаті, де спав ОСОБА_5 , він помітив мобільний телефон, який викрав та пішов з будинку у своїх справах, а згодом викрадений мобільний телефон, перебуваючи у м. Ладижин Вінницької області, він продав невідомому йому чоловіку. У скоєному щиро кається та просить суворо його не карати та застосувати Закону України «Про амністію у 2016 році, оскільки має на утриманні неповнолітню доньку.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та характеризуючих його особу матеріалів провадження.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) у судовому засіданні доведена у повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 , в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили суд застосувати амністію, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину.
Приймаючи до уваги викладене, а також, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до суду з заявою про звільнення його від покарання на підставі акту амністії та надав на це свою згоду, суд вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню процесуальні витрати на залучення експертів.
Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на досудовому слідстві не обирався, також відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368- 371, 373, 374 КПК України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 копійки.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Також, копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: