АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1799/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №641/725/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої в режимі відео конференції - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.04.2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 , 1994 року народження про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджена ОСОБА_7 на данний час не довела своє виправлення, а тому до неї не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. Мотивуючи скаргу вказав, що прийняте рішення є незаконним та необґрунтованим. Зазначив, що засуджена відбула більше двох третин строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, за місцем відбування покарання працевлаштована, стягнень немає, проявила себе з позитивної сторони, відвідує в установі заходи виховного характеру, приймає участь в громадському житті колонії, у скоєному злочині щиро розкаялася, має родину та гарантоване місце роботи після звільнення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; засуджену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2014 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 302 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.01.2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 та її направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2014 року.
Початок строку покарання: 06.01.2016 р., кінець строку покарання: 06.01.2019 р.
Відповідно до характеристики засудженої ОСОБА_7 від 03.01.2018 року, затвердженої начальником ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)», вона відбуває покарання у вказаній установі з 08.02.2016 року, де характеризується посередньо, стягнень та заохочень немає, за власним бажанням працевлаштована на виробництві швачкою, до виконання поставлених завдань ставиться задовільно, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається дбайливо ставитися до майна установи і робочих інструментів, до вимог персоналу ставиться задовільно, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, приймає участь у програмах виховного впливу. З характеристики установи виконання покарань від 08.02.2018 року також вбачається, що засуджена до виконання робіт із благоустрою колонії ставиться задовільно, не дjпускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці, підтримує зв`язки з матір`ю шляхом телефонних розмов, стосунки стабільні, провину у скоєнні злочину визнала.
Згідно з довідкою № 0254760 МСЕК мати засудженої ОСОБА_9 є інвалідом другої групи з ураженням ОРА.
Також, матеріали справи містять гарантійний лист ФОП ОСОБА_10 , яким вона бере на себе зобов`язання працевлаштувати ОСОБА_7 після її умовно-дострокового звільнення на посаду продавця консультанта з заробітною платою не менше мінімального розміру (арк. 8).
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом п.2 ч.3ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 302 КК України, за вчинення якого засуджена ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких.
Станом на 06.01.2018 року ОСОБА_7 вже відбула 2/3 строку покарання за вироком суду у виді 3 років позбавлення волі.
При апеляційному розгляді справи, судом встановлено, що засуджена характеризується та до праці ставиться добре, на виробництві працевлаштована за власним бажанням, поставлені завдання виконує, дотримується правил відбування покарання, до персоналу колонії ставиться ввічливо, до майна установи ставиться дбайливо, не порушує вимог пожежної безпеки та безпеки праці, приймає участь у програмах виховного впливу, підтримує зв`язок з матір`ю, яка є інвалідом 2-ї групи, вину у вчиненому злочині визнала, щиро розкаялася. Кінець строку покарання: 06.01.2019 р., на час апеляційного розгляду невідбута частина покарання складає 4 місяці 21 день.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що засуджена ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
При розгляді справи в суді першої інстанції були недостатньо вивчені та враховані дані про особу засудженої, її ставлення до праці, відсутність стягнень та всупереч положенням ст. 81 КК України, роз`ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», прийнято рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від відбуття покарання.
Відмова в задоволенні клопотання виключно у зв`язку з відсутністю заохочень, наявністю рішень комісії установи виконання покарань про відсутність підстав для внесення подання щодо засудженої про її умовно-дострокове звільнення, заміну виду покарання на більш м`який, зміну умов тримання не ґрунтується на законі. Вказані обставини враховуються колегією суддів при розгляді провадження у сукупністю з іншими даними про особу засудженої та її ставлення до праці та є такими, що не спростовують виправлення ОСОБА_7 .
Враховуючи, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення; фактично відбула більше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, апеляційний суд вважає за необхідне звільнити засуджену умовно-достроково від відбування покарання.
У зв`язку з вищенаведеним, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а по справі апеляційним судом постановлюється нова ухвала.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року щодо відмови про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

На підставі ст. 81 КК України ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2014 року, звільнити умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 21 день.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: