АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/3185/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1371/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7 ,
апелянтів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківській області юриста 2 класу ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області старшим радником юстиції ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 21.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна.
Накладено арешт з забороною розпоряджатися і користуватися на наступне майно, вилучене 20.08.2018р. під час обшуків, перелік якого міститься в вищезазначеному клопотанні (а.с.1-13).
Задовольняючи клопотання про арешт вилученого майна, слідчий суддя послався вимоги ст. 170 КПК України та на відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року про накладення арешту на майно ОСОБА_8 і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора на майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 міститься прохання про скасування ухвали слідчого судді від 28.08.2018 року про накладення арешту на майно та постановленням нової ухвали, якою відмовити у задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Свої апеляційні скарги апелянти обґрунтовують тим, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та винесеною в порушення норм вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляції, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання слідчого про арешт майна, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні (а.с. 85-92).

Матеріали клопотання про арешт майна містять витяг з ЄРДР № 0000265 від 21.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368, ч.1 ст.369 КК України (а.с. 14-16).
Згідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконуються слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З судових матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ч.3 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Як зазначено Європейським Судом з прав людини в п. 58 у справі «Тошева протии Болгарії» - головним для органів державної влади, в тому числі для суддів, є тлумачення та застосування національного законодавства.
Клопотання містить посилання, що майно зазначене в ньому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні або мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, факт чого необхідно перевірити, а також визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, для чого необхідно провести низку слідчих розшукових дій у тому числі експертиз, є необхідність у арешті вказаного майна.

Вищенаведене в належній мірі враховано слідчим суддею при винесенні ухвали, як і вимоги ч.10 ст.170 КПК України.

Слідчим суддею у відповідності до п.5 ч.5 ст.173 КПК України зазначено, що ухвала підлягає негайному виконанню слідчим після її проголошення.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України. Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, в цілому відповідають вимогам ст.370 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Між тим, доводи апеляційних скарг ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також їх апеляційні вимоги містять взаємовиключні протиріччя.
Так в апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що зазначені в ухвалі грошові кошти, які були вилучені в ході обшуку 20.08.2018 року, належать на праві приватної власності його батькам.
Про це ним зазначено особисто в протоколі обшуку (а.с. 41) де ним вказано, що вилучені грошові кошти його батьків в сумі 10 000 доларів США та 40 000 грн.
Однак, в апеляційній скарзі він вказує, що було порушено Конституційне право на володіння, користування та розпорядження своєю приватною власністю саме ОСОБА_9 , тобто лише його батька, а не батьків.
Крім того, він просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року про накладення арешту на майно саме ОСОБА_8 і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора на майно.
Між тим, в ухвалі слідчого судді зазначено, що накладається майно (а.с.90) вилучене під час обшуку, 20.08.2018 року, за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон чорного кольору Iphone ІМЕІ НОМЕР_1 ; банківська картка Приват Банк НОМЕР_2 ; грошові кошти номіналом 500 грн - 66 шт., номіналом 200 грн. - 15 шт., номіналом 100 грн. - 40 шт.; номіналом по 100 доларів США - 100 штук.
Таким чином, ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує, що кошти належать його батькам право порушено на власність ОСОБА_9 , а просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно саме ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує, що в протоколі обшуку від 20.08.2018 року ОСОБА_8 зазначав про те, що вилучені грошові кошти належать саме ОСОБА_9 .
Між тим, особисто в протоколі обшуку (а.с. 41) ОСОБА_8 вказав, що вилучені грошові кошти його батьків в сумі 10 000 доларі США та 40 000 грн., а не лише ОСОБА_9 .
Більш того, ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28.08.2018 року про накладення арешту на майно і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Апелянтом ОСОБА_9 не враховано, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на значну кількість майна інших осіб, що не належать ОСОБА_9 , отже він не є особою, що може ставити питання про скасування ухвали в повному обсязі.
Правом на зміну, доповнення до апеляційної скарги, відповідно до вимог ч.3 ст.403 КПК України, апелянти не скористались.
За наведених вище неусунутих взаємовиключних доводів та протирічь викладених в апеляційних скаргах судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог апелянтів.
Між тим, судова колегія вважає ухвалу слідчого судді від 28.08.2018 року, щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000265 для забезпечення доказової бази обґрунтованою.
В клопотанні про накладення арешту ставилося питання і про арешт майна для забезпечення конфіскації.
В розумінні вимог ст.170 КПК України накладення арешту з метою забезпечення конфіскації можливо лише на майно особи, яка має статус підозрюваного.
На час розгляду клопотання підозра ОСОБА_8 не була пред`явлена, а тому слідчий суддя наклав арешт відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України та врахував вимоги ч.3, ч.10 ст.170 КПК України.
Між тим, апелянтами до суду апеляційної інстанції надана копія повідомлення про підозру від 31.08.2018 року з якої вбачається, що предметом неправомірної грошової вигоди були грошові кошти в сумі 74 342,17 грн., а не в іноземній валюті.
За наведених обставин судова колегія зазначає, що апелянти не позбавлені права скористатись своїм правом передбаченим ст. 174 КПК України і звернутись до слідчого судді з клопотанням щодо скасування арешту майна з належним обґрунтуванням та наданням оригіналів розписок.
Посилання апелянтів на те, що в протоколі обшуку відсутні номери купюр, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Посилання апелянтів на порушення вимог КПК України з боку слідчого судді заслуговує на увагу, проте враховуючи допущені протиріччя в апеляційних доводах та вимогах апеляційних скарг це не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги судова колегія не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000265 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: