1Справа № 335/8520/18 1-кс/335/7726/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000084 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Білозерка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, працює за трудовим договором у ФОП ОСОБА_6 , перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 16.02.018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений у ході досудового розслідування час, за невстановлених у ході досудового розслідування обставинах та місці, діючи умисно, з метою використання при вчиненні злочинів, з інших особистих мотивів, в порушення інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, тобто незаконно придбав собі гладкоствольну вогнепальною зброю калібру 6,7 мм, виготовленою шляхом переробки стартового пістолету «Ерма 459-С».

В подальшому ОСОБА_5 у невстановлений у ході досудового розслідування час, за невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, діючи умисно, з метою використання при вчиненні злочинів, з інших особистих мотивів, в порушення інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, тобто незаконно, зберігав вищевказану гладкоствольну вогнепальною зброєю калібру 6,7 мм, виготовленою шляхом переробки стартового пістолету «Ерма 459-С» в автомобілі марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 , яким користувався за довіреністю.

У ході обшуку, проведеного 02.03.2018 на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області в автомобілі марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 вилучено вказаний пістолет, який згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС № 2-190 від 03.04.2018 є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,7 мм, виготовленою шляхом переробки стартового пістолету «Ерма 459-С», який не був вогнепальною зброєю. Переробка пістолету полягає у встановленні саморобного ствола з наскрізним гладким каналом діаметром 6,7 мм. Наданий пістолет придатний для проведення окремих пострілів твердими моноснарядами діаметром 6,7 мм, способом роздільного спорядження.

Крім того, ОСОБА_5 , у невстановлений у ході досудового розслідування час, за невстановлених у ході досудового розслідування обставинах та місці, діючи умисно, повторно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори", тобто не законно, придбав з метою особистого вживання, з інших особистих мотивів наркотичний засіб метадон (6-(диметиламино)-4.4-дифеніл-3-гепатон), обіг якого, відповідно до таблиці 2 списку № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 в Україні обмежено.

В подальшому ОСОБА_5 , у невстановлений у ході досудового розслідування час, за невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, діючи умисно, повторно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори", тобто не законно, зберігав у автомобілі марки «BMW X5» д.н. НОМЕР_1 , яким користувався за довіреністю, з метою особистого вживання, з інших особистих мотивів, наркотичний засіб метадон (6-(диметиламино)-4.4-дифеніл-3-гепатон), обіг якого, відповідно до таблиці 2 списку № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 в Україні обмежено.

У ході обшуку, проведеного 02.03.2018 на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області в автомобілі марки «BMW X5» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 вилучено 7 полімерних пакетів з застібкою Zip lock, з кристалічною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС № 7-569 від 04.04.2018 у складі кристалічних речовин білого кольору, що знаходяться в 7 (семи) полімерних пакетах з застібкою Zip lock, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено. Вказаний наркотичний засобі, обіг якого обмежено, є метадоном. Маси метадону, що міститься у речовинах, склали відповідно 0,040 г, 0,073 г, 0,056 г, 0,042 г, 0,059 г, 0,061 г, 0,061 г (в перерахунку на основу). Загальна маса метадону, що міститься в речовинах, склала 0,392 г (в перерахунку на основу).

Також, в кінці грудня 2017 року ОСОБА_7 стало відомо від знайомого йому ОСОБА_8 про те, що останній підшукав особу, а саме мешканця м. Енергодар Запорізької області ОСОБА_9 , у якого, під вигаданим мотивом боргових зобов`язань перед третьою особою, можливо шляхом вимагання отримати грошові кошти у сумі 5000 доларів США.

ОСОБА_7 проаналізувавши отриману від ОСОБА_8 інформацію, розуміючи, що шляхом скоєння вимагання він зможе збагатитись, залучив ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та встановлену в ході досудового розслідування особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження до вчинення злочину в якості виконавців. ОСОБА_7 , повідомивши всіх співучасників про розроблений план вимагання грошових коштів,отримав згоду останніх на співучасть у скоєнні злочину. Згідно вказаного плану, ОСОБА_7 як організатор злочину, під час телефонних розмов та особистих зустрічей здійснював моральний тиск та систематичні погрози нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , а також координував дії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , як виконавців, які також повинні здійснювати моральний тиск та систематичні погрози нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому, а у разі необхідності завдати потерпілому тілесні ушкодження та після отримання від нього грошових коштів, розподілити їх між всіма співучасниками.

В свою чергу, дії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , як виконавців вчинення злочину, під час вимагання, полягали у наступному, а саме: здійснювати моральний тиск, систематичні погрози нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , шляхом телефонних розмов з останнім, при особистих зустрічах з потерпілим залякувати його, спричиняти тілесні ушкодження, погрожувати потерпілому ОСОБА_9 застосувати до нього предмети, які можуть завдати шкоду його життю або здоров`ю.

Переслідуючи корисливу зацікавленість ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 попередньо визначили з ОСОБА_7 умови розділу отриманих коштів і заручились його підтримкою.

На виконання розробленого та погодженого співучасниками злочинного плану, з початку січня 2018 року до 29 березня 2018 року, на території м. Енергодар Запорізької області, ОСОБА_7 маючи єдиний умисел і переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом вимагання грошових коштів, діючи з корисливих мотивів, умисно, узгоджено між собою, за попередньому змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , та встановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, під вигаданим мотивом боргових зобов`язань перед третьою особою, неодноразово пред`явили потерпілому ОСОБА_9 незаконні вимоги передачі їм грошових коштів у сумі 5000 доларів США, висловлюючи, в разі його відмови, погрозу застосування до нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, на що потерпілий погодився, боячись за своє життя та здоров`я.

Так, 28.01.2018 року, ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_7 , з відома ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та встановленої в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, під керівництвом ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи біля магазину "АТБ", який розташований по вул. Козацькій в м. Енергодар, Запорізької області продовжив висловлювати незаконні вимоги потерпілому ОСОБА_9 , щодо передачі йому частини грошових коштів. Потерпілий ОСОБА_9 , сприйнявши вказані та попередні погрози як реальні, боячись за своє життя та здоров`я, передав у вище вказаному місці ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 3 000 гривень та 100 доларів США, що в перерахунку на національну валюту складає 2 874 гривні, загальна сума становить 5 874 гривні, в рахунок погашення неіснуючої заборгованості.

Продовжуючи свої протиправні дії направлені на досягнення злочинного умислу, з січня 2018 року до 29 березня 2018 року, знаходячись в невстановлених місцях на території Запорізької області, ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, під керівництвом ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , із відома встановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи повторно, із корисливих спонукань, телефонували на номер мобільного телефону НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_9 , і зустрічаючись з останнім на території Запорізької області, погрожуючи йому насильством, небезпечним для життя та здоров`я, висловлювали вимогу в подальшій передачі 5000 доларів США, на що ОСОБА_9 , боячись за своє життя та здоров`я, погоджувався та обіцяв підшукати зазначену суму грошових коштів, яку вимагали від нього ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не виконав злочинні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ними було прийнято рішення про посилення морального тиску на ОСОБА_9 , що виразилося в систематичних погрозах нанесенням тілесних ушкоджень та подальшому нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

З цією метою, 21.03.2018 приблизно о 17 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , зі вказівками ОСОБА_7 , із відома встановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у ході зустрічі із потерпілим ОСОБА_11 біля магазину «Каштан», у м. Енергодар, вул. Казацька 11/13, де діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи на меті особисте збагачення, шляхом одержання грошових коштів через вимагання, із корисливих мотивів, отримавши відмову потерпілого ОСОБА_9 сплачувати іншу частину боргу в сумі 4800 доларів США, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 почали наносити удари кулаками та ногами в область голови та тулуба потерпілому ОСОБА_9 чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці лівого ока, рубця на слизовій лівої щоки, які згідно висновку експерта №40/Д від 05.04.2018 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з відома та згоди усіх співучасників, поставив вимогу, щоб останній до 16 години 00 хвилин 05.05.2017 року передав йому грошові кошти в сумі 5000 доларів США або переоформив на його знайомого автомобіль «Kia Cerato» д.р.з НОМЕР_3 , яким фактично володів та користувався потерпілий, право власності на який було зареєстровано за третьою особою.

Внаслідок здійснення систематичних погроз та нанесенню тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_9 , сприйнявши погрози застосування насильства від ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які діяли за вказівками ОСОБА_7 , як реальні і дійсні, погодився з їхньою вимогою та 29.03.2018 о 14 годині 00 хвилин, з метою переоформлення права власності на автомобіль «Kia Cerato» д.р.з НОМЕР_3 , приїхав на зазначеному транспортному засобі до будинку АДРЕСА_3 , в якому розташовано Територіальний сервісний центр № 2346 РСЦ МВС в Запорізькій області, а також запросив до зазначеного місця особу, яка за довіреністю мала право розпорядження зазначеним вище транспортним засобом, з метою його переоформлення на іншу особу в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які, за виключенням ОСОБА_7 , який координував дії співучасників, вже чекали їх на зазначеному місці.

Діючи під протиправним впливом ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_9 передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Kia Cerato» д.р.з НОМЕР_3 та ключі від зазначеного автомобіля третій особі, яку попередньою підшукали ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , яка за довіреністю зняла з реєстрації з метою подальшого відчудження автомобіль «Kia Cerato», якому було надано тимчасовий н.з. НОМЕР_4 , в інтересах третіх осіб.

Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були затримані співробітниками правоохоронних органів на зазначеному місці.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду на суму 3 000 гривні, 100 доларів США, що в перерахунку на національну валюту складає 2 874 гривні, 5600 доларів США, що в перерахунку на національну валюту складає 145 600 гривень, загальна сума становить 154 474 гривень.

18.09.2018 року ОСОБА_5 за погодження з процесуальним керівником було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, прокурор звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 16.02.018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

30.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

22.05.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 01.04.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді від 21.08.2018 року змінено на цілодобовий домашній арешт шляхом заборони ОСОБА_5 залишати житло, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 29.09.2018 року.

18.09.2018 року ОСОБА_5 за погодження з процесуальним керівником було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що, перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті, ОСОБА_5 26.09.20178 року о 10:52 годині та 27.09.2018 року о 13:17 годині самостійно залишив місце мешкання та при перевірці співробітниками поліції підрозділу СРПП двері квартири за місцем мешкання ОСОБА_5 ніхто не відчинив, ОСОБА_5 був відсутній за місцем мешкання, чим порушив вимоги застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім цього, 24.09.2018 року ОСОБА_5 було телефонним дзвінком повідомлено про явку до слідчого з метою проведення слідчих дій на 25.09.2018 року на 14:30 годину, також про явку, на вище вказану дату було повідомлено захиснику ОСОБА_5 ОСОБА_4 . У зазначений термін ОСОБА_5 до слідчого не прибув, про причини своєї явки не повідомив, місце знаходження останнього було невідоме, на телефонні дзвінки не відповідав.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що 26.09.2018 року ОСОБА_5 повідомив орган досудового розслідування про його перебування на лікування у 5-й Міській лікарні м. Запоріжжя.

Проте, органом досудового розслідування було встановлено, що станом на 27.09.2018 року на 15:00 годину ОСОБА_5 був відсутній у вказаному медичному закладі.

За викладених обставин орган досудового розслідування дійшов висновку про порушення підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, та умов цілодобового арешту.

Як встановлено в ході розгляду клопотання слідчим суддею, сторона обвинувачення у передбаченому ст. 184 КПК України порядку до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не зверталася. Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 сплинув 29.09.2018 року, та судом не продовжувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Так, ухвалою слідчого судді від 21.08.2018 року про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт, на підозрюваного було покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до органів досудового слідства, прокуратури і суду за першим викликом і у призначений час; не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора, слідчого, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні; прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першою вимогою.

Стороною захисту в ході розгляду клопотання підтверджено, що під час перебування під домашнім арештом підозрюваний ОСОБА_5 перебував на лікуванні у медичному закладі КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя, що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками з історії хвороби. Сторона обвинувачення не заперечувала проти того, що підозрюваний повідомляв слідство про перебування на лікуванні.

На переконання слідчого судді доводи сторони обвинувачення щодо порушення підозрюваним умов домашнього арешту, на які прокурор посилається як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в наданих слідчому судді матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, та, враховуючи тяжкість інкримінованих йому злочинів а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні прокурора.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, має сім`ю та неповнолітню дитину на утриманні, раніше засуджений.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Слідчий суддя, вирішуючи клопотання, враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які підтверджуються наданими доказами, зокрема дані, які характеризують підозрюваного, в тому числі дані про стан його здоров`я, які підтверджуються наданими захисником доказами.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, ту обставину, що підозрюваний самостійно з`явився до суду для участі у судовому засіданні по розгляду даного клопотання, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє житло цілодобово, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.

Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, з урахуванням умов домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: з`являтися до органів досудового слідства, прокуратури і суду за першим викликом і у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що у данному кримінальному провадження строк досудового розслідування був встановлений до 30.09.2018 року, 18.09.2018 року підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 16.02.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України, та 22.09.2018 року надано доступ до матеріалів кримінального провадження з метою їх ознайомлення. З урахуванням зазначеного строк досудового розслідування до його спливу становить 12 днів.

Вирішуючи питання про встановлення строку дії ухвали, слідчий суддя виходить з вимог ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії даної ухвали до 16.10.2018 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з носінням електронних засобів контролю, цілодобово, строком до 16.10.2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- з`являтися до органів досудового слідства, прокуратури і суду за першим викликом і у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 зміст ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

В разі невиконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронних засобів контролю передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Визначити строк дії вказаної ухвали до 16.10.2018 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1