АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1408/18 Справа № 180/36/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за № 0000871 та № 0000014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Марганця Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.08.2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 190, 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 23.10.2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289. ч. 3 ст. 185. Ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 23.01.2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 15 днів позбавлення волі. Звільнений 31.01.2012 року умовно-достроково. Невідбутий термін 1 рік 6 місяців 26днів;
- 26.09.2013 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263. Ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 263. ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 29.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України по відбуттю покарання;
- 16.03.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 309 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавленняч волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавленняч волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року, призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту виконання затримання, а саме 16 січня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24.05.2017 року по 20.06.2017 року.
Вирішено питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів.
Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість.
На думку апелянта, суд першої інстанції необгрунтовано призначив обвинуваченому покарання занадто суворе та не врахував обставину, що пом`якшує покаранн щире каяття, активне сприяття розкриттю злочину, не врахував стан здоров`я матері обвинуваченого яка є особою похилого віку, а також наявність малолітньої дити.
ОСОБА_6 визнано винним за те, що він на початку липня 2016 року знаходячись на території міста Марганця Дніпропетровської області, умисно, незаконно, з метою використання в якості наркотичного засобу для особистого вживання, зірвав фрагменти кущів дикорослої коноплі і переніс до своєї квартири АДРЕСА_2 , де шляхом висушування та подрібнення виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс», який пересипав у поліетиленовий пакет, після чого незаконно зберігав при собі. 26.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_6 переніс наркотичний засіб від місця свого мешкання до дитячого майданчику «Рошен», що по вул. Єдності в м. Марганці, де о 13-30 год. працівниками поліції у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 14,494 г.
29 грудня 2016 року, в другій половині доби, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_9 вийшла з квартири та залишила дублікат ключів від вхідних дверей, з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з квартири холодильник «LG», вартістю 4249,50 грн., після чого залишив приміщення квартири та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.
02.01.2017 року, приблизно о 22.35 год., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_4 , куди він провів власницю квартири ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_10 відпочиває, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, проник в зазначену квартиру, звідки таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав ТВ-тюнер, ринкова вартість якого не встановлена, мікрохвильову піч «Канди№, ринкова вартість якої не встановлена, праску «Скарлет», вартістю 508,50 грн., стабілізатор напруги «Стабик», вартістю 606,00 грн., після чого залишив приміщення квартири та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1114,50 грн.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд пом`якшити йому покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого оскільки вважав вирок суду законним та обгрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційнрої скарги обвинуваченого колегія суддів вважає її необґрунтованими.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України, під час судового розгляду, були виконані судом першої інстанції у повному обсязі.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судових рішень, у справі не встановлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.
Згідно до ч. 1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті( санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він вчинив злочин середньої тяжкості та проти здоров`я населення у сфері обігу наркотичних засобів. Суспільна небезпечність даного злочину визначається тим, що незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту призводить до неконтрольованого обігу зазначених речовин, що спричиняє шкоду здоров`ю населення. Крім того, ОСОБА_6 посягнув на чуже майно, скоївши тяжкий злочин.
Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів не перебуває.
Врахував відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, колегія суддів вважає, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний злочин, а тому його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він являє собою небезпеку для оточуючих, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання за злочини, передбачені ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.
Виходячи з викладеного доводи обвинуваченого, що судом не прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини є безпідставними.
Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.
Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_6 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та даним про його особу, з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню оскільки істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3