У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1296/18

№ 1-кс/183/933/18

31 липня 2018 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000955 від 01 серпня 2017 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 12 лютого 2018 року приблизно о 04.20 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , наздогнали ОСОБА_9 та почали завдавати йому удари руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинили йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку та здавлення головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, закритої внутрішньої черепної травми, як небезпечні для життя в момент заподіяння, що в подальшому призвело до його смерті.

Дії ОСОБА_5 в цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, 12 лютого 2018 року приблизно о 04.25 год. ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , після спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою фізичної сили поклали останнього до багажнику автомобіля марки «HONDA ACCORD» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , кришку багажника зачинили, таким чином протиправно відкрито захопили останнього та відвезли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, зв`язавши ОСОБА_9 , почали протиправно утримувати останнього проти його волі у сараї вказаного домоволодіння приблизно до 11.00 годин 12 лютого 2018 року. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 помер, що спричинило тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_5 в цій частині кваліфіковано за ч. 3 ст. 146 КК України, як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає лише позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі. Тому підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що підозрюється у скоєні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена, ґрунтується на показаннях свідків, з якими останній знайомий, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням, погрозами чи іншим способом незаконно впливати на вказаних свідків. Про існування вказаного ризику свідчить й спосіб вчинення злочинів, який пов`язаний із застосуванням насильства. Також, наявність вказаного ризику підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , зокрема, про те, що ОСОБА_5 вмовляв його нікому не розповідати про те, що бачив його із потерпілим ОСОБА_15 .

На даний час вказані ризики не зменшилися, строк тримання підозрюваного під вартою спливає 02.08.2018 року, але направити до суду обвинувальний акт не можливо, оскільки з 13.06.2018 року згідно ст. 290 КПК України матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення сторонам провадження, яке, враховуючи їх обсяг та кількість сторін кримінального провадження, на даний час триває і не завершено. Тому, слідчий просить строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити на 30 днів.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу тримання під вартою та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою. З 13.06.2018 року триває ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження, яке на даний час не завершено, враховуючи обсяг матеріалів і кількість учасників провадження. Через це обвинувальний акт ще не направлений до суду. Прокурор також вважає, що суд повинен врахувати суспільну небезпечність і тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не обґрунтовано підстави для продовження запобіжного заходу. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, працює, має вищу освіту, раніше не судимий, позитивно характеризується. З часу проведення досудового розслідування ОСОБА_5 не вчиняв ніяких дій щодо впливу на свідків, також не обґрунтовано слідчим і наявність наміру ОСОБА_5 переховуватися від слідства. Таким чином будь яких підстав для продовження строку тримання під вартою не має. Послалася на практику Європейського суду з прав людини щодо вжиття всіх можливих заходів щодо застосування будь-якого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також, що тяжкість обвинувачення не може бути самостійною і достатньою підставою для продовження тримання під вартою. Також просить врахувати, що ніякої загрози впливу на свідків з боку ОСОБА_5 не має, оскільки свідки були допитані ще в лютому 2018 року. Крім того, в лютому, квітні та травні 2018 року ОСОБА_5 перебував на свободі без будь-якого запобіжного заходу і будь-яких дій щодо впливу на свідків чи переховування від слідства не чинив. Також, захисник звернула увагу на те, що строк досудового розслідування вже закінчився 23.06.2018 року, а строк запобіжного заходу слідчим суддею може бути продовжено лише в межах строків досудового розслідування. З цих підстав просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Захисник ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчим клопотання подане до суду з порушенням вимог КПК України, не надано будь-яких матеріалів щодо обґрунтування ризиків, на які слідчий посилається, в клопотанні не зазначено які матеріали до нього додаються та на скількох аркушах. Також підтримав позицію захисника ОСОБА_6 та звернув увагу на те, що строк досудового розслідування закінчився 23.06.2018 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки від слідства не має наміру ухилятися, з самого початку розповів слідчому щодо обставин справи, на свідків не впливав, завжди приходив до слідчого за викликом. Свою вину визнає частково за ст. 146 КК України, оскільки тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не наносив, він забрав його у свого знайомого ОСОБА_16 вже з тілесними ушкодженнями, припускає, що це міг зробити ОСОБА_17 . Підтвердив, що після події просив свого знайомого ОСОБА_14 нікому не розповідати про це. Вважає, що йому може бути обрано запобіжний захід домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисників, підозрюваного, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, вважає його обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра ОСОБА_5 підтверджена наявними у слідства доказами: протоколом огляду місця події, де в лісовому масиві виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті; протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд», що належить ОСОБА_5 , в якому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 викрали та перевозили ОСОБА_18 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 ; протоколом впізнання ОСОБА_8 зі свідком ОСОБА_21 ; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_21 ; додатковим протоколом огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд» за участю експерта біолога; протоколом огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_10 , який містить аудіо запис розмови ОСОБА_9 з ОСОБА_10 .

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, який був обраний ОСОБА_5 . Апеляційним судом Дніпропетровської області 01 червня 2018 року, та продовжений Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 20 червня 2018 року та 04 липня 2018 року, перебіг якого спливає 02.08.2018 р., суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує вагомість вказаних вище доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 3 ст. 146 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, суворість покарання за вказаними статтями КК України у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання виключного у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, та від 7 до 10 років, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, відносно якого відсутні відомості про наявність хвороб, які б виключали застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у провадженні наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені Апеляційним судом Дніпропетровської області при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що перебування на волі ОСОБА_5 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, якого буде достатньо для виконання процесуальних дій, пов`язаних із закінченням ознайомлення всіх учасників з матеріалами кримінального провадження.

При перевірці наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризики втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд вважає наявним ризик можливого незаконного впливу та свідка ОСОБА_14 , оскільки як вбачається з матеріалів клопотання його показання мають суттєве доказове значення для даного кримінального провадження, у зв`язку з чим ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно підтверджується матеріалами провадження, та був встановлений Апеляційним судом при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_5 . Посилання сторони захисту на відсутність ризиків та інші обставини, що дають підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого, суд вважає як обрану позицію захисту. Однак при цьому суд враховує, що захист не навів суду належних та беззаперечних доказів щодо втрати актуальності ризиків, які були встановлені Апеляційним судом при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_5 тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В своєму рішенні «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи із заявленого слідчим обсягу процесуальних дій, які необхідно провести для закінчення кримінального провадження, то суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 необхідно продовжити на тридцять днів, що буде достатнім для виконання слідчим відповідних процесуальних дій, які передбачають ознайомлення учасників провадження з матеріалами кримінального провадження.

Доводи ж сторони захисту щодо закінчення строку досудового розслідування і неможливості продовження строку запобіжного заходу з огляду на положення ст. 197 КПК України, суд вважає помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області від 21.05.2018 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 23.06.2018 року. З матеріалів клопотання суд вбачає, що 13.06.2018 року матеріали провадження відкрито сторонам для ознайомлення, що не заперечується стороною захисту. Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України не включається до строку досудового розслідування. Отже, оскільки з 13.06.2018 року, тобто до закінчення строку досудового розслідування, і до теперішнього часу триває ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження, доводи сторони захисту про закінчення строку досудового розслідування суд вважає необґрунтованими.

Посилання захисників на недоліки клопотання слідчого в частині недотримання слідчим вимог ст. 184 КПК України суд приймає до уваги, але вважає їх суто формальними, що не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 серпня 2018 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань №4 управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1