Справа № 464/524/18
пр.№ 1-кс/464/746/18
У Х В А Л А

10 квітня 2018 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна,

у с т а н о в и в :

старший слідчий Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000211 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 149 з метою збереження речових доказів.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

На підставі ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна, що є необхідним для мети забезпечення арешту майна.

Заслухавши думку слідчого в підтримку клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

У провадженні СВ Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 23 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, щодо підробки невідомою особою реєстраційних документів на приміщення, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 10 квітня 2018 року об`єкти нерухомого майна за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 149, право власності на які оформлено за ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» (), визнано речовими доказами по справі, а саме: склад малого литва літ. «Ф» загальною площею 738,9 кв.м, кузня літ. Щ-1 загальною площею 74 кв.м та відстійник оборотного циклу № 2 з частиною каналізації площадочною площею 75,8 кв.м.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст.170 КПК України).

Виходячи з приписів ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених у клопотанні та у суді, вбачається, що арешт нерухомого майна, що є доказом злочину, є необхідними для забезпечення збереження речових доказів, що відповідають критеріям ст.98 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.358 КК України, оскільки наявні ризики його відчуження. Підстави для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя переконаний, що для ефективного проведення слідства орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна, до встановлення фактичних обставин його вчинення. Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження щодо майна будь-якої особи є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Тому з урахуванням вимог ч.2 ст.173 КПК України клопотання про арешт майна підлягає до задоволення з позбавленням права розпорядження та відчуження, необхідність позбавлення права користування жодним чином не доведено. Матеріали та обставини справи свідчать, що вказаний спосіб арешту не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб (ч.4 ст.173 КПК України), а незастосування заборони розпорядження майном призведе до його передачі (ч.11 ст.170 КПК України).

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна задоволити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, а саме:

-приміщення відстійника оборотного циклу № 2 з частиною каналізації площадочної площею 75, 8 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 ;

-приміщення кузні літ Щ-1 площею 74 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 ;

-приміщення складу склад малого литва літ «Ф» загальною площею 738, 9 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 ,

які на праві власності належать ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів».

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1