Справа № 751/1131/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/503/2018
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

З участю:

прокурора - ОСОБА_6

представника ВК № 44 ОСОБА_7

засудженої - ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року, ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення суд вказав, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, оскільки даних про те, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, з часу ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від 19.06.2017 року її поведінка та ставлення до праці не змінились.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу скасувати і винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд необґрунтовано погодився з формальними, необ`єктивними висновками характеристики адміністрації колонії, що ОСОБА_8 не довела своє виправлення. Зазначає, що ОСОБА_8 не може працювати у зв`язку з важким станом здоров`я-перелом руки, брала участь у роботі із благоустрою території колонії, залучена до програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», цікавиться змінами у законодавстві, на заходи виховного, пізнавального, розважального характеру реагує задовільно, не допускала порушень вимог встановленого порядку відбуття покарання, правил внутрішнього трудового розпорядку, правил пожежної безпеки, тактовна, за час знаходження в чернігівській колонії не має жодного стягнення, має сім`ю. Вважає, що ОСОБА_8 сала на шлях виправлення й готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

В судовому засіданні засуджена та її захисник підтримали подану апеляційну скаргу. Прокурор та представник ВК № 44 заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідача, думки, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України 1960 року, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Суд при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення врахував вищезазначені вимоги закону, належним чином дослідив безпідставність зазначених в клопотанні підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення ОСОБА_8 за весь період відбування ним покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" при розгляді справ про умовно-дострокове звільнення суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

З матеріалів вбачається, що вироком Селидівським міським судом Донецької області від 30 червня 2015 року ОСОБА_8 засуджена за ст. 185 ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2016 року зараховано строк попереднього увязнення з 30 червня 2015 року по 30 липня 2015 року в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбування покарання засудженій обчислюється з 03 червня 2015 року. Кінець строку 29 січня 2019 року.

Постанова Пленуму Верховного Суду України у постанові №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого-процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання.

В Чернігівській виправній колонії № 44 засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання з 30 червня 2015 року. ОСОБА_8 була засуджена, раніше до неї застосовувалось звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Характеристика ЧВК № 44 на засуджену ОСОБА_8 свідчить, що вона відбула встановлену частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи тре, що засуджена за весь період відбування покарання допускала порушення режиму утримання (перебуваючи в СІЗО), перебувала на профілактичному обліку злісних - порушників установленого порядку відбування покарання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, до праці відноситься задовільно, має відсоток виконання норми виробітку нижчий за середньо бригадний, тривалий час не працювала, залучена до програм диференційованого виховного впливу « Правова просвіта», не входить до складу ради колективу засуджених відділення, не приймає участі в культурно-масових заходах та в секціях самодіяльних організацій засуджених, враховуючи, що в період невідбутої частини строку покарання скоїла новий злочин, впевненості в її подальшій правослухнян6ій поведінці не має, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

З матеріалів особової справи вбачається, що рішеннями комісії ЧВК 44 від 12.05.2016 засудженій відмовлено у застосуванні ст. 100,101 КВК;08.09.2016 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, 25.05.2017 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, оскільки засуджена не довела свого виправлення.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.09.2017 року ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.06.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України - без змін.

З психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_8 слідує, що на даний час не готова до ведення самокерованого правослухняного способу життя.

Твердження захисника про те, що суд першої інтонації під час розгляду клопотання засудженої допустив неповноту та однобічність судового розгляду, оскільки не врахував обставини щодо застосування до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, є безпідставними, оскільки все на що вказує захисник судом було враховано при постановлені рішення.

За таких обставин є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи висновки районного суду про те, що поведінка засудженої не свідчить про її виправлення, у зв`язку з чим застосування до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12