Справа № 676/7087/17
Провадження № 1-кп/676/140/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2018 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001415, про обвинувачення

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янця-Подільського Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого: 13 квітня 1999 року вироком Кам`янець-Подільського міського суду за ч. 3 ст. 140, ч.2 ст. 187, ст.42 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільненого з місць позбавлення волі 12 травня 2000 року умовно-достроково на один рік, десять місяців і 29 днів; 17 квітня 2001 року вироком Садгірського районного суду міста Чернівці за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і три місяці, звільненого з місць позбавлення волі 17 червня 2004 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; 10 грудня 2004 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільненого з місць позбавлення волі 20 жовтня 2005 року у зв`язку з амністією; 24 травня 2007 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців, звільненого з місць позбавлення волі 23 червня 2008 року умовно-достроково на три місяці і 25 днів; 14 грудня 2009 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 9 лютого 2010 року за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; 11 березня 2010 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і два місяці, звільненого з місць позбавлення волі 28 лютого 2014 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; 20 жовтня 2014 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 1 лютого 2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання; 21 лютого 2017 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 27 червня 2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 7 серпня 2017 року близько 7 год. 43 хв., знаходячись в приміщенні кафе-бару «Бастіон», що по вул. Хмельницьке шосе, 9, в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, добропристойності та моралі, кинув кухонну тарілку у скляний прилавок із алкогольними напоями та цукерками, в результаті чого пошкодив одну пляшку вина марки «Fratelli», вартістю 93,40 гривень, дві скляні вітрини, вартістю 1000 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1093, 40 гривень.

Вищевказаними умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві), ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Крім того, 4 листопада 2017 року близько 00 год. 30 хв. в місті Кам`янці-Подільському Хмельницької області, ОСОБА_11 , знаходячись у приміщенні кафе-бару «Бастіон», що по вул. Хмельницьке шосе, 9, переслідуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав із стільця жіночу сумочку бежевого кольору із шкірозамінного матеріалу, вартістю 150 гривень, в середині якої знаходились грошові кошти у сумі 3600 гривень, паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про народження дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , три банківські картки ПАТ КБ «ПриватБанк», мобільний телефон марки «S-TELL» моделі «М577» ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 1500 гривень, укомплектований сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було та карткою пам`яті «Micro SD», об`ємом 4 GB, вартістю 60 гривень, що знаходився у чохлі у виді книги, вартістю 150 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 5485 гривень.

Вищевказаними умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, 12 листопада 2017 року, близько 00 год. 30 хв. в м. Кам`янці-Подільському, ОСОБА_11 , знаходячись у приміщенні кафе-бару «Скіф», що по пр. Грушевського, 44А, вирішив таємно викрасти у потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон. Реалізовуючи злочинний умисел на таємне викрадання чужого майна, ОСОБА_11 умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, будучи переконаним в тому, що ніхто із працівників закладу та відвідувачів на нього не звертають увагу, знаходячись біля барної стійки зазначеного закладу, викрав із лівої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «Bravis» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , вартістю 291,67 гривень який був укомплектований сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , вартістю 25 гривень, та карткою пам`яті марки «Kingston» Micro SD об`ємом пам`яті 8 GB, вартістю 118 гривень, та намагався його заховати до кишені своєї куртки, в цей же момент його дії були виявленні потерпілим та відвідувачами закладу, після чого припиненні, внаслідок чого злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, хоча він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не виніс вищевказане майно із приміщення закладу, внаслідок чого не мав реальної можливості розпоряджатися ним.

Зазначеними умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, визнавши частково епізод обвинувачення у вчиненні хуліганства та повністю епізод обвинувачення у вчинені крадіжки майна ОСОБА_8 , та не визнавши інші епізоди обвинувачення, та дав показання про те, що в ніч з 6 на 7 серпня 2017 року він відпочивав у кафе-барі «Бастіон». Тоді ж у нього виник із власником кафе конфлікт, оскільки останній вимагав того, щоб він залишив заклад. Він не погодився. Коли через деякий час він вийшов на вулицю, до нього підбігли невідомі хлопці, які спричинили йому тілесні ушкодження. Він поїхав додому, де змінив одяг та взяв тарілку, з якою повернувся до закладу. Коли зайшов до приміщення кафе та підійшов до барної стійки, він жестом та словесно попросив офіціантку відійти у сторону та кинув тарілку у барну стійку, оскільки вважав, що власник кафе причетний до його побиття. Після цього до нього підбіг син власника кафе, який побив його. За викликом працівників кафе приїхали працівники поліції, які завезли його до лікарні. Потерпілому він відшкодував повністю спричинену шкоду. Крім того, в листопаді 2017 року він перебував у кафе-барі «Бастіон», звідки викрав сумку потерпілої ОСОБА_8 , проте обставин крадіжки не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Потерпілій ОСОБА_8 він також повністю відшкодував завдані збитки. Крадіжок майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він не вчиняв. Також він не вчиняв замаху на крадіжку телефону ОСОБА_9 . В ніч події він дійсно перебував на дискотеці у кафе-барі «Скіф». Коли він виходив на вулицю, випадково зачепив потерпілого ОСОБА_9 , який звинуватив його у крадіжці телефону. Тоді ж потерпілий та двоє його товаришів вивели його на вулицю, де побили та викликали працівників поліції. Внаслідок побиття він отримав перелом кістки ноги, тому вважає, що потерпілий із друзями його обмовили.

Незважаючи на часткове визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України за епізодом хуліганства щодо майна ОСОБА_14 , та у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України щодо епізодів крадіжки майна ОСОБА_8 , замаху на крадіжку майна ОСОБА_9 , підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Зокрема, за епізодом хуліганства винуватість ОСОБА_11 підтверджується сукупністю наступних досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в ході судового розгляду надав показання про те, що він як власник кафе-бару «Бастіон» ввечері напередодні події перебував у кафе та був свідком конфлікту, що виник між ОСОБА_15 та іншим невідомим хлопцем. Він заступився за ОСОБА_11 та припинив конфлікт. Близько 2 години ночі ОСОБА_11 почав вести себе неадекватно, бігав з пляшкою по залі, заважаючи іншим клієнтам, тому він його вивів та попросив залишити заклад. Вранці від бармена по телефону він дізнався про пошкодження ОСОБА_11 барної стійки. Приїхавши на роботу, виявив розбиту барну стійку, розбиті пляшки вина. ОСОБА_11 затримали працівники поліції на місці події, також він погрожував його працівникам. До цього ОСОБА_11 він не знав та не бачив, щодо нього ніяких протиправних дій не вчиняв.

Із показань в суді свідка ОСОБА_16 встановлено, що вранці він зайшов випити кави до кафе батька. Тоді ж був свідком того, як ОСОБА_11 крикнув до бармена «пригнися» та кинув щось у барну стійку. Як наслідок - була пошкоджена барна стійка, розбите скло, декілька пляшок вина та чашки. Для припинення протиправних дій та затримання ОСОБА_11 , він застосував декілька елементів рукопашного бою. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, конфлікту увечері він не бачив.

Крім того, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні хуліганства підтверджується даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7 серпня 2017 року, згідно із якого о 8 год. 05 хв. потерпілий ОСОБА_5 звернувся із усною заявою до відділу поліції про вчинення невстановленою особою в приміщенні кафе-бару «Бастіон» хуліганських дій.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 7 серпня 2017 року та фототаблиць до нього в кафе-барі «Бастіон», що по вул. Хмельницьке шосе, 9 в м.Кам`янці-Подільському виявлені кухонний ніж, пошкодження двох дзеркал полиць для алкогольних напоїв, 16 уламків білої керамічної посудини, одну розбиту пляшку вина марки «Fratelli» (т.3 а.м.к.п.13-14, 15-17).

За даними акту про пошкодження майна від 7 серпня 2017 року внаслідок пошкодження барної стійки було розбито дві пляшки вина марки «Fratelli» вартістю 280 гривень, дві упаковки цукерок марки «Raffaello», вартістю 240 гривень, дві скляні вітрини, вартістю 1000 гривень, полки - 200 гривень (т.3 а.м.к.п.29).

Як встановлено із довідок ДП «Рітейл Центр» від 29 серпня 2017 року вартість станом на 7 серпня 2017 року однієї пачки цукерок марки «Raffaello» становила 76,25 грн., однієї пляшки вина марки «Fratelli» - 93,40 грн. (т.3 а.м.к.п.26-28).

Згідно із протоколу обшуку від 24 серпня 2017 року в приміщенні кафе-бару «Бастіон» слідчим було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року відеозапис за 7 серпня 2017 року за період часу з 7 год. 30 хв. до 8 год. 00 хв.(т.3 а.м.к.п.40-42).

Продемонстрованим в судовому засіданні відеозаписом із камери спостережень кафе підтверджено факт пошкодження ОСОБА_11 барної стійки (т.3 а.м.к.п.44).

Таким чином, сукупність вищевказаних доказів підтверджує факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_11 в приміщенні кафе-бару «Бастіон». Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні. Показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_16 судом також визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілого в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту їх перехресного допиту. Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено. Більш того, вказані показання об`єктивно підтверджуються даними відеозапису факту пошкодження вітрини.

Також судом визнаються допустимими доказами дані протоколу огляду місця події, оскільки вказана слідча дія проведена відповідно до ст.ст.233, 237 КПК України, дані відеозапису факту пошкодження майна потерпілого, оскільки вказаний відеозапис здобуто в ході обшуку, який проведено слідчим з дотриманням вимог ст.ст.234-236 КПК України, а також відеозапис продемонстрований в залі судового засідання в порядку ст.359 КПК України.

Поряд з цим, за даними протоколу огляду місця події, який було проведено відразу після вчинення злочину, було встановлено факт пошкодження двох дзеркал та однієї пляшки вина. В ході огляд місця події не було зафіксовано пошкодження іншої пляшки вина та двох упаковок цукерок, у зв`язку з чим, на думку суду не знайшло свого підтвердження факт пошкодження однієї пляшки вина та двох упаковок цукерок. Більш того, із акту про пошкодження майна від 7 серпня 2017 року встановлено, що внаслідок події було лише пошкоджено упакування цукерок (їх замокання), що не свідчить про знищення їх вмісту. Крім того, із акту не можливо встановити, чи зазначена у акті вартість вина в розмірі 140 гривень за пляшку є відпускною ціною кафе, чи закупівельною, у зв`язку з чим, судом береться до уваги вартість пляшки вина у 93,40 гривень, що зазначена у довідці ДП «Рітейл Центр» від 29 серпня 2017 року (т.3 а.м.к.п.28), оскільки згідно із ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Відтак, із обвинувачення слід виключити посилання на пошкодження однієї пляшки вина та двох упаковок цукерок.

Крім того, судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що потерпілий ОСОБА_5 був причетний до його побиття невідомими особами в ніч перед подією, а також, що пошкодженням вітрини не було порушено нормальну роботу закладу, оскільки будь-яких даних про причетність потерпілого до спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень в ніч на 7 серпня 2017 року судом не встановлено. Зокрема, вказану обставину заперечив потерпілий, судом не встановлено факту звернення ОСОБА_11 в правоохоронні органи із заявою про спричинення невідомими особами йому тілесних ушкоджень та про причетність до цієї події потерпілого. Із відеозапису факту пошкодження вітрини встановлено, що після події було порушено нормальну роботу закладу.

За епізодом крадіжки майна ОСОБА_8 винуватість ОСОБА_11 підтверджується сукупністю наступних досліджених судом доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні надала показання, що в ніч події святкуючи день народження, із друзями поїхала у кафе «Бастіон». Залишила сумочку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 3600 грн., мобільний телефон, свідоцтво про народження дитини та інші речі, на столику, а сама пішла танцювати. Коли повернулася, виявила, що її сумочки немає. Після цього вона пішла до власника кафе та попросила показати відео з камер спостереження. На відео було зафіксовано, що коли вони пішли танцювати, чоловік, який сидів за сусіднім столиком, підійшов до їхнього столика та забрав її сумку. Працівники кафе «Бастіон», переглянувши відеозапис, повідомили, що чоловік, який викрав її сумку це ОСОБА_17 на прізвисько « ОСОБА_18 ». До цього ОСОБА_11 не знала та не бачила. Коли дзвонила на свій телефон, обвинувачений ще півтори години підіймав слухавку, включав музику та сміявся, а далі вимкнув телефон.

За даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 4 листопада 2017 року потерпіла ОСОБА_8 того ж дня звернувся із усною заявою до відділу поліції про вчинення невстановленою особою крадіжки її майна зі столу в приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », зокрема жіночої сумочки, грошових коштів в сумі 3600 гривень, мобільного телефону, паспорта та банківських карток (т.3 а.м.к.п.118).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 4 листопада 2017 року та фототаблиць до нього в кафе-барі «Бастіон», що по вул. Хмельницьке шосе, 9 в м.Кам`янці-Подільському речей ОСОБА_8 не виявлено (т.3 а.м.к.п.120-121,122).

Вартість бувших у використанні сумочки із шкірозамінника в розмірі 150 гривень, мобільного телефону «S-TELL» моделі «М577» у розмірі 1500 гривень, сім-картки ПрАТ «Київстар» у розмірі 25 гривень, картки пам`яті «Micro SD 4 Gb» у розмірі 60 гривень, чохла у виді книжки розмірі 150 гривень, яка встановлена на підставі довідок ФОП ОСОБА_19 (т.3 а.м.к.п.130-134), не оспорювалася сторонами кримінального провадження.

Вищевказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні. Зокрема, показання потерпілої ОСОБА_8 судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту потерпілої в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту її перехресного допиту. Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено.

Також судом визнаються допустимими доказами дані протоколу огляду місця події, оскільки вказана слідча дія проведена відповідно до ст.ст.233, 237 КПК України

За епізодом крадіжки майна ОСОБА_9 винуватість ОСОБА_11 підтверджується сукупністю наступних досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в суді надав показання про те, що в ніч події близько 00 год. 10 хв. він із знайомими в кафе-барі «Скіф» вирішив випити кави. Зайшовши до кафе, вони підійшли до барної стійки та стали біля неї. Коли забирав каву, відчув легкий дотик до лівої кишені куртки, і відразу ж виявив зникнення телефону. Коли повернувся, виявив хлопця (вказав на обвинуваченого), який до нього посміхався. Він поставивши каву та віддавши гаманця другові, почав підходити до цього хлопця. Останній витягнув його телефон та поклав його у пройму в стіні, підняв руки та почав казати, щоб він обшукував його. Свідками події були його знайомі та бармен. Він затримав хлопця та вивів на вулицю, де тримав його до приїзду працівників поліції. ОСОБА_11 пручався, декілька разів падав на землю, намагався вирватися, шарпав його за одяг, пошкодивши йому куртку.

Свідок ОСОБА_20 в суді дав показання про те, що того вечора заїхав у кафе «Скіф» на каву. Коли ОСОБА_21 розрахувався за каву, останній виявив, що в нього викрали телефон. Тоді ж ОСОБА_22 мав конфлікт із ОСОБА_15 , якого вивів на вулицю. На вулиці останній говорив, що ОСОБА_23 сплутав і що він не він викрадав його телефон. Проте, він бачив, як ОСОБА_24 спочатку витягнув телефон із кишені потерпілого, а потім поклав телефон ОСОБА_9 в приміщенні біля стовпа.

Із показань в суді свідка ОСОБА_25 встановлено, що він пив каву у кафе-барі «Скіф», сидячи за столом. Тоді ж помітив, як до ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_15 , та витягнув із кишені телефон. Коли ОСОБА_22 розвернувся, то ОСОБА_24 витягнув телефон із своєї кишені та поклав його позаду себе. Тоді ж почав говорити, що він нічого не зробив, намагався втекти, але його затримали і викликали працівників поліції. ОСОБА_26 ніхто не бив, однак він пручався і намагався вирватися.

За даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 листопада 2017 року потерпілий ОСОБА_9 того ж дня звернувся із усною заявою до відділу поліції про вчинення невстановленою особою замаху на крадіжу його мобільного телефону (т.3 а.м.к.п.142).

Із копії коробки телефону, виданого потерпілим ОСОБА_9 слідчому, відповідність якої із оригіналом посвідчено останнім, встановлено, що в потерпілого було викрадено мобільний телефон марки «Bravis F180» білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 (т.3 а.м.к.п. 146).

За даними письмової заяви потерпілого ОСОБА_9 від 12 листопада 2017 року (т.3 а.м.к.п.153) та протоколу огляду речового доказу від 12 листопада 2017 року, потерпілиий ОСОБА_9 добровільно видав слідчому мобільний телефон марки «Bravis», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , сім-карткою та карткою пам`яті (т.3 а.м.к.п. 154).

Відповідно до висновку експерта №938т від 20 грудня 2017 року судової товарознавчої експертизи ринкова вартість станом на 12 листопада 2017року представлених на дослідження мобільного телефону марки «Bravis», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , становила 291,67 гривень, картки пам`яті «Micro SD 8 Gb» - 118 гривень (т.3 а.м.к.п. 247-251).

Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні. Показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_25 судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілого в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту їх перехресного допиту. Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого про зацікавленість потерпілого та свідків у результатах вирішення провадження, оскільки вони винуваті у спричинення йому тілесних ушкоджень, оскільки вказані показання обвинуваченого судом оцінюються як спосіб уникнення кримінальної відповідальності, а також вони суперечать встановленим судом фактам. Зокрема, незважаючи на факт отримання ОСОБА_11 в ніч події тілесних ушкоджень, про що свідчить довідка Кам`янець-Подільського травматологічного пункту від 12 листопада 2017 року, із показань обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він, перебуваючи на волі, не звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою про спричинення вказаних тілесних ушкоджень саме потерпілим та свідками, на даний час в провадженні правоохоронних органів відсутнє кримінальне провадження за вказаним фактом. Обвинувачений не навів будь-яких деталей спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим та свідками, натомість із показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_25 встановлено, що ОСОБА_11 після затримання пручався та намагався втекти, у зв`язку з чим декілька разів падав. Крім того, потерпілий відразу викликав працівників поліції на місце події, що свідчить про відсутність підстав для приховування факту затримання ОСОБА_11 та правдивість показань потерпілого про обставини події. Також не свідчить про недостовірність показань потерпілого ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_25 розбіжності у показаннях, оскільки із показань останнього в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку із спливом часу свідок ОСОБА_25 на час допиту в суді не пам`ятав усіх обставин події та підтримав показання, які надавав слідчому відразу ж після події.

Також судом оцінюється як належний доказ дані висновку судової товарознавчої експертизи, оскільки дані цього висновку прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, зокрема визначають розмір заподіяної шкоди. Зазначений доказ визнається судом допустимим, оскільки експертиза проведена особою, яка може бути згідно із ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадження, експерт був залучений з дотриманням на час призначення експертизи вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновок експерта відповідає вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 мали місце, що вони містять склади кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, а також, що обвинувачений ОСОБА_11 винуватий у їх вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_11 , які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві), кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України; які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, - ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України; які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, - ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_11 обвинувачується за ч.2 ст.185 КК України в тому, що 10 жовтня 2017 року близько 9 год. 45 хв. в м. Кам`янці-Подільському, знаходячись біля торгового прилавку, що неподалік входу на територію центрального міського ринку зі сторони вул. Князів Коріатовичів, переслідуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав із правої кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «ІPhone 6 +» вартістю 8900 гривень, який був укомплектований сім карткою мобільного оператора ПрAT «Київстар» № НОМЕР_7 , вартістю 25 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 8925 гривень.

Також, 3 листопада 2017 року близько 12 год. 00 хв. в місті Кам`янці-Подільському, ОСОБА_11 , знаходячись на території автовокзалу міста, що по вул. Князів Коріатовичів, 19, переслідуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав із правої кишені куртки потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nomi» модель 15010 ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 вартістю 966,17 гривень в комплекті із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_10 вартістю 30 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, картою пам`яті «Micro CD» об`ємом 4 GB вартістю 50 грн. та чорним чохлом вартістю 100 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1146 гривень 17 копійок.

На переконання суду стороною обвинувачення не було доведено, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, у зв`язку з чим ОСОБА_11 за вказаними епізодами слід виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 заперечив свою причетність до вчинення вказаних злочинів.

Із показань потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2017 року близько 10 год. він стояв при вході до ринку по вул. Князів Коріатовичів та розмовляв із жінкою, яка продає цигарки. Тоді ж у розмову втрутився ОСОБА_11 , який почав робити йому зауваженнями, на що він йому щось відповів, а згодом навколо нього утворився натовп і в нього було викрадено мобільний телефон. ОСОБА_11 також перебував у цьому натовпі безпосередньо біля нього. Про те, що в нього було викрадено телефон він зрозумів через декілька хвилин, почав запитувати людей, які стояли поряд, і вони розповіли, що крадіжку міг вчинити хлопець на прізвисько «безвухий», прізвище ОСОБА_15 . Він зателефонував до поліції, а коли останні приїхали написав заяву. ОСОБА_11 до цього не знав і ніколи не бачив. Запам`ятав обличчя цього хлопця, який був у капюшоні, а також пізніше бачив його із працівниками поліції біля автомобіля, а у відділку поліції пізніше поліцейські проводили із ним впізнання. Телефон того ж вечора він викупив за 100 доларів США, проте в судовому засіданні відмовився повідомити в кого саме. Цивільний позов не заявляв, щодо покарання покладався на думку суду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_11 у вчинені вказаного злочину сторона обвинувачення також надала суду протокол пред`явлення особи для впізнання від 10 жовтня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_11 як особу, яка викрала у нього телефон.

Разом з тим, вказаний протокол судом визнається недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ст.228 КПК України. Зокрема, за приписами ч.1 цієї статті забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Натомість із показань потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено, що після того як на місце події за його викликом приїхали працівники поліції, він біля автомобіля поліцейських бачив ОСОБА_11 , якого привели працівники поліції, тобто працівники поліції до проведення впізнання попередньо показали потерпілому обвинуваченого, чим порушили вимоги ч.1 ст.228 КПК України.

Судом також не приймаються до уваги дані допиту потерпілого ОСОБА_6 , оскільки останній зазначив, що не бачив сам факт крадіжки, а про причетність до неї ОСОБА_11 зрозумів із поведінки останнього до зникнення телефону, зокрема з того, що він до нього наближався під час розмови.

Поряд з цим, потерпілий зазначив, що телефон викупив того ж вечора у інших осіб, не вказавши у кого саме, що може свідчити про причетність до крадіжки іншої особи чи осіб. Стороною обвинувачення вказану обставину в ході досудового розслідування не було перевірено, як і не було встановлено шляхом призначення експертизи вартості викраденого у потерпілого телефону, а також не було вжито будь-яких заходів щодо перевірки показань потерпілого про обставини крадіжки майна, а також не встановлено жодного очевидця події, хоча із показань потерпілого вбачається, що на можливу причетність ОСОБА_27 до вчинення злочину йому вказували продавці, які реалізовували товар біля місця події.

Відтак, стороною обвинувачення на підтвердження причетності ОСОБА_27 до крадіжки надано лише показання потерпілого ОСОБА_6 про факт перебування ОСОБА_27 неподалік потерпілого перед зникненням телефону. Будь-яких інших належних та допустимих доказів вчинення злочину саме ОСОБА_27 суду не надано, у зв`язку з чим останнього слід виправдати за вказаним епізодом за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

За епізодом крадіжки майна ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано наступні докази.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 надала в суді показання, згідно із яких встановлено, що коли в день події близько 14 години вона перебувала на автобусній станції в м. Кам`янці-Подільському на 1-й платформі та заходила до автобуса, утворилася тіснява. В салоні автобуса вона виявила зникнення мобільного телефону, у зв`язку з чим викликала працівників поліції. Яким чином було викрадено мобільний телефон вона не бачила. Запам`ятала, що коли сідала в автобус, бачила трьох чоловіків, які до автобусу не сіли. Вказаних чоловіків, серед яких і був Вахрушев, вона запам`ятала, оскільки вона їх часто бачила на автовокзалі. Впізнання з нею не проводили, вона працівникам поліції повідомила, що бачила трьох чоловіків, які, на її думку, могли вчинити крадіжку. Телефон в подальшому їй повернули працівники поліції.

Поряд з цим, вказані показання окрім присутності на вокзалі ОСОБА_11 жодним чином не підтверджують ту обставину, що саме останній таємно викрав мобільний телефон потерпілого.

Свідок ОСОБА_28 повідомила, що в листопаді минулого року коли вона була на автовокзалі на роботі, бачила, як ОСОБА_11 викрав у невідомої дівчини, яка сідала до автобуса, із кишені телефон. Він підійшов ззаду та витягнув із її кишені штанів, чи куртки телефон. Вона стояла за 3-4 метра біля кіоску. Вона запам`ятала обвинуваченого по відсутністю частини вуха, впізнала по фото. До неї підійшли працівники поліції та запитували чи вона щось бачила, вона розповіла. Зупинити його не намагалася, оскільки боялася. Потерпілу вона не запам`ятала. Також вона не запам`ятала, у чому був вдягнений обвинувачений та потерпіла, оскільки подія сталася уже давно.

Разом з тим, із показань потерпілої ОСОБА_7 встановлено, що вона сідала у автобус із 1 платформи, а свідок ОСОБА_28 зазначила що бачила факт крадіжки із 7 чи 8 платформи, перша платформа з її місця роботи не проглядається. Більш того, свідок зазначила, що не запам`ятала число, а також не змогла описати потерпілу, у зв`язку з чим суд не прийшов до переконання, що свідок ОСОБА_28 бачила саме факт крадіжки майна ОСОБА_7 , а не іншої особи.

Відповідно до протоколу затримання від 1 грудня 2017 року у ОСОБА_11 було виявлено та вилучено мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 марки «Nomi» модель 15010 ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , у шкіряному чорному чохлі без сім-картки (т.3 а.м.к.п.217).

Разом з тим, дані вказаного протоколу судом визнаються недопустими доказами за наступними підставами.

Так, відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно із п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

За приписами ст.191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Як встановлено із ч.1 ст.104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що незадокументоване затримання особи свідчить про абсолютне ігнорування принцип гарантій статті 5 Конвенції і виявляє грубе порушення цієї статті. Незадокументування таких відомостей, як дата, час і місце затримання особи, її ім`я, підстави для затримання та ім`я особи, яка здійснює затримання, має вважатися таким, що суперечить вимозі законності і самій меті статті 5 Конвенції (рішення від 25 травня 1998 року у справі «Курт проти Туреччини, п.125, рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п.176).

Судом встановлено, що на виконання ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 листопада 2017 року ОСОБА_11 було затримано працівниками поліції в м. Вінниця 30 листопада 2017 року, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які, будучи працівниками поліції, супроводжували ОСОБА_11 із місця затримання до приміщення Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області. Незважаючи на те, що затримання ОСОБА_11 відбулося в м. Вінниця, протокол про затримання було складено на наступний день 1 грудня 2017 року у проміжок часу з 18 год. 10 хв. до 18 год. 37хв. ст. о/у СКП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_32 в службовому кабінеті №23 в приміщенні Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.3 а.м.к.п.215), в той час як фактично працівниками поліції було обмежено особисту свободу обвинуваченого ще о 22 год 30 листопада 2017 року. При цьому, будь-які документи, які б підтверджували огляд ОСОБА_11 чи його майна за місцем затримання суду стороною обвинувачення не надано.

Із повідомлення Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області №ш-30а/з від 29 травня 2018 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_10 судом встановлено, що з Вінницького ВП ГУНП в Хмельницькій області жодних документів про затримання ОСОБА_11 не було надано.

Відповідно до повідомлення Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області №Ш25ад/201 від 21 червня 2018 року на адвокатський запит захисника ОСОБА_10 , у Книзі доставлених та запрошених осіб відділення поліції у записі за №17 від 30 листопада 2017 року, складеного о 22 год. 00 хв., ОСОБА_11 був запрошений до підрозділу для опитування о/у СКП ОСОБА_33 О 00 год. 30 хв. 1 грудня 2017 року ОСОБА_11 покинув підрозділ без скарг, про що міститься у відповідній графі підпис.

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечив той факт, що у нього на час затримання в м. Вінниця був у користування мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 , останній був наданий йому працівниками поліції безпосередньо перед складанням протоколу про затримання. Оскільки він був побитий працівниками поліції в м. Вінниця, він будь-яких зауважень щодо вилучення телефону під час затримання не висловлював.

Таким чином, судом встановлено, що затримання ОСОБА_11 було оформлено з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки працівниками Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області не було задокументовано факту його затримання із описом майна на час фактичного затримання, як і не було задокументовано працівниками Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницьій області в м. Вінниця факту затримання ОСОБА_11 . При цьому із показань в суді свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_34 та ОСОБА_31 встановлено, що разом із ОСОБА_11 їм зранку 1 грудня 2017 року було передано його майно, яке містилося у рюкзаку. Огляд вказаного майна вони в м. Вінниця не здійснювали, а лише провели поверхневий огляд одягу затриманого. Крім того, свідки підтвердили той факт, що ОСОБА_11 скаржився на побиття працівниками поліції в м.Вінниця, у зв`язку з чим вони доставляли його до лікарень м. Вінниця та м. Кам`янця-Подільського. Також свідок ОСОБА_31 підтвердив, що у м. Вінниця поліцейські йому передали лише кнопковий мобільний телефон, за що він розписався у якомусь документі, сенсорного телефону у ОСОБА_11 він не бачив. За даними протоколу затримання від 1 грудня 2017 року судом встановлено, що при особистому обшуку ОСОБА_11 в ході затримання було виявлено лише мобільний телефон марки «Nomi» (т.3 а.м.к.п.215-218). Разом з тим, відсутні будь-які дані про виявлення під час обшуку кнопкового мобільного телефону та рюкзаку із іншим майном, про які зазначали свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_35 . Вказані обставини також вказують на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства при документуванні факту затримання ОСОБА_11 .

Оскільки дані протоколу затримання в частині фіксації факту особистого обшуку ОСОБА_11 судом визнано недопустими доказами, судом не приймаються до уваги показання свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_37 про обставини такого обшуку, а також дані висновку товарозновчої експертизи №939 т від 21 грудня 2017 року телефону марки «Nomi» модель 15010 (т.3 а.м.к.п.238-242).

За відсутності інших належних та допустимих доказів факту причетності ОСОБА_11 до крадіжки майна ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого за вказаним епізодом за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене саме ним.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_11 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно із ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості. Крім того, ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий, про що свідчить досліджена судом інформація ОСК ГУНП в Хмельницькій області та ОСК МВС України (т.3 а.м.к.п.223-225), відповідно до довідок Кам`янець-Подільської міської поліклініки №18 від 11 серпня 2017 року та б/н від 11 серпня 2017 року ОСОБА_11 не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога (т.3 а.м.к.п.227, 229), за місцем проживання відносно ОСОБА_11 ЖКП «Південь» компроментуючими даними не володіє (т.3 а.м.к.п.231). Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається часткове добровільне відшкодування потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 завданих збитків. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання судом враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації щодо високого ризику вчинення ОСОБА_11 повторних кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства (т.1 а.м.к.п.125-126).

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_11 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.296 КК України, та позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинені злочини та буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігатиме вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, форму вини й мотиви вчинення злочинів, тяжкість їх наслідків, обставини, за яких були вчиненні злочини, кількості вчинених злочинів, а також вид сукупності, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_11 покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_11 раніше судимий, із врахуванням форми вини й мотивів вчинення злочинів, тяжкість їх наслідків, обставини, за яких були вчиненні злочини, кількості вчинених злочинів, що свідчить про явне небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а також враховуючи тяжкість і суспільну небезпечність вчинених злочинів та особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання статей 69 та 75 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експертів за епізодами обвинувачення, в яких ОСОБА_11 визнаний судом винним, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із засудженого. Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки судом ОСОБА_11 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, а інші запобіжні заходи на переконання суду не будуть достатніми для запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.296 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців;

- за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити остаточно ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і шість місяців.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у частині обвинувачення за епізодами крадіжок майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_11 .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_11 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 2 листопада 2018 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 30 листопада 2017 року по 1 листопада 2018 року включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_11 на користь держави 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 коп. витрат на залучення експертів (т.3 а.м.к.п.246).

Речові докази:

- кухонний ніж, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.3 а.м.к.п.31,32), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_11 ;

- 16 уламків білої керамічної посуди, вилучених під час огляду місця події (т.3 а.м.к.п.13-17), які зберігаються в Кам`янець-Подільському ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки «Bravis» ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_9 ; мобільний телефон марки «Nomi» модель 15010 ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_7 (т.3 а.м.к.п.253-254,255,256).

Документи: ДВД-диск із відеозаписом факту хуліганства, ДВД-диски факту вручення підозри (т.3 а.м.к.п. 44,45, 177), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1