УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна при проведенні досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002818 від 21.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна.
Як зазначено у поданні, в провадженні СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження,порушене за ознаками ст.309 ч.1 КК України за фактом незаконного зберігання невідомою особою наркотичної речовини біля ТЦ Амстор по вул. Чарівній в м.Запоріжжі.
21.08.2018 р. в період часу з 03.00 год. до 03.30 год. з долоні руки у ОСОБА_5 , яка знаходилась на ділянці місцевості, розташованої біля ТЦ Амстор по вул. Чарівній в м.Запоріжжі, було вилучено два зіп пакети з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору та зіп пакет з насінням рослинного походження, про що зафіксовано слідчим у протоколі огляду місця події.
Посилаючись на те, що з метою забезпечення речових доказів необхідно накласти на них арешт, слідчий ставить питання про арешт майна, яке вилучено під час огляду місця події з долоні руки ОСОБА_5 - два зіп пакети з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору та зіп пакет з насінням рослинного походження.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя знаходить, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів клопотання встановлено, що на теперішній час у провадженні слідчого відділення Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, за усним повідомленням про те, що на парковці біля ТЦ Амстор по вул. Чарівній в м.Запоріжжі невідома особа зберігає при собі наркотичну речовину, про що до ЄРДР внесено відповідні відомості.
Як вбачається із складеного слідчим ОСОБА_3 протоколу огляду місця події від 21.08.2018 р. в період часу з 03.00 год. до 03.30 год. на ділянці місцевості біля ТЦ Амстор по вул. Чарівній в м.Запоріжжі у ОСОБА_5 були вилучені з рук два зіп пакети з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору та зіп пакет з насінням рослинного походження, які упакували та опечатали.
Стаття 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
З матеріалів клопотання встановлено, що зазначені вище підстави на час його розгляду відсутні, оскільки речовина, про арешт якої ведеться мова у клопотанні, речовим доказом по кримінальному провадженню не визнана, тому відсутні підстави вважати її предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з її незаконним обігом; спеціальна конфіскація або конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи санкцією ч.1 ст.309 КК України не передбачені, внаслідок кримінального правопорушення шкоди не завдано.
Крім того, як передбачено ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист прав і законних інтересів суб`єктів, які потерпіли від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження і, насамперед, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а у випадку їх безпідставного порушення - захист шляхом відновлення в правах.
Європейський суд з прав людини у рішенні "Коем проти Бельгії" від 22.06.2000 р.зазначив, що основне призначення процесуальних норм-захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою.
Відтак, достатніх, мотивованих та підтверджених доказами підстав вважати, що предмет, про який йдеться у клопотанні, відповідає вимогам ч.2 ст.167 КПК України, на час розгляду клопотання немає.
Крім того, за змістом клопотання вбачається його спрямованість на можливість використання майна, про арешт якого йдеться, як доказу у кримінальному провадженні(п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому ч. 2 аналізованої норми передбачає, що одним із діянь, у разі існування яких суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, є, зокрема, порушення права особи на захист.
За змістом ч. 1 ст. 237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями ст. 237 КПК України не передбаченого.
Водночас згідно з вимогами частин 1, 3, 4 ст. 208 КПК України визначено, що уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 цього Кодексу, якими регламентовано порядок проведення обшуку та, зокрема, визначено, що обшук особи здійснюється за рішенням слідчого чи прокурора з обов`язковою участю не менше двох понятих. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Натомість, фактично затримавши та провівши особистий обшук ОСОБА_5 у ході огляду місця події, слідчий порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ухвала ВССУ від 29.01.2015 року у справі № 5-248км15). Протокол затримання ОСОБА_5 , яку після огляду місця події було доставлено до відділення поліції, не оформлювався, захисник їй не забезпечувався.
Більш того,в ід фактично затриманої особи, без роз*яснення прав, передбачених ст.42 КПК України, у тому числі право не свідчити проти себе, оперуповноваженим, який діяв без доручення слідчого в порядку ст.40 КПК України, було відібрано пояснення про фактичні обставини його затримання та вилучення певних предметів, що є порушенням права на захист.
Враховуючи наведене, слідчий суддя передбачених законом підстав для задоволення клопотання не встановив.
Керуючись ст.170-173,309 КПК України,слідчий суддя-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002818 від 21.08.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1