В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/15133/17

Провадження № 1-кп/755/471/18

"08" жовтня 2018 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2017 за № 0012577 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 10.09.2017 приблизно о 19 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 8, з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, підійшов до автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, проник до салону припаркованого автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: автомобільний зарядний пристрій, вартістю 145 грн., автомобільний перетворювач напруги, вартістю 1800 грн., та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3» (ІМЕІ НОМЕР_2 ) золотистого кольору, вартістю 5500 грн., який знаходився в прозорому силіконовому чохлі, вартістю 150 грн. Всередині телефону знаходилися сім-карти мобільного оператора «Лайф» вартістю 110 грн., із залишком на рахунку в сумі 135 грн. та сім карта «Київстар» вартістю 60 грн., із залишком на рахунку в сумі 50 грн., а всього на загальну суму 7950 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 з місця злочину намагався зникнути, про те, в цей час його злочинні дії були помічені потерпілою ОСОБА_4 , яка побачивши момент вчинення злочину, крикнула останньому зупинитись і наказала повернути викрадені речі.

Однак, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його злочинні дії викриті та носять відкритий характер, ігноруючи вимогу потерпілої ОСОБА_4 повернути викрадені речі, з метою розпорядження викраденим майном на власний розсуд, на зауваження не реагував та почав втікати з місця злочину, у напрямку будинку по вул. Шумського, 3Г.

Після чого, в результаті переслідування, біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 був затриманий перехожими громадянами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини його скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілої в частині обґрунтування нею цивільного позову, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) тобто виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання та мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, відсутність на утриманні членів сім`ї які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні цивільний позивач пояснила суду, що матеріальна шкода складається із вартості викраденого в неї обвинуваченим та пошкодженого майна, а моральна шкода полягає у пережитих потерпілою стражданнях після вказаних подій, та з урахуванням неможливості користуватися всіма благами та перевагами викрадених у неї речей. Так, матеріальна шкода в загальному становить 8998 гривень, з яких: 7000 грн. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3», 1500 грн. інвертор автомобільної напруги, 249 грн. автомобільний зарядний пристрій, та 249 грн. кабель до автомобільного зарядного пристрою, а моральна становить 8000 гривень.

У судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений вказав, що заявлений позов, в частині матеріальної шкоди, в такому обсязі та вартості речей, як зазначає потерпіла, визнає частково, оскільки всі речі потерпілій були повернуті, однак він не може точно вказати чи були вони в справному стані чи ні. В частині моральної шкоди, цивільний відповідач/обвинувачений вказав що позов не визнає.

Захисник цивільного відповідача/обвинуваченого просив суд позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, оскільки потерпілою, в супереч вимог ЗУ «Про судовий збір», не було сплачено судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до абз. 1 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

В той же час, згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства».

У даному випадку судом, справу, згідно ст. 337 КПК України, розглянуто у межах висунутого/пред`явленого обвинувачення та визнано доведеним, що цивільний відповідач викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: автомобільний зарядний пристрій, вартістю 145 грн., автомобільний перетворювач напруги, вартістю 1800 грн., та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3» (ІМЕІ НОМЕР_2 ) золотистого кольору, вартістю 5500 грн., який знаходився в прозорому силіконовому чохлі, вартістю 150 грн. Всередині телефону знаходилися сім-карти мобільного оператора «Лайф» вартістю 110 грн., із залишком на рахунку в сумі 135 грн. та сім карта «Київстар» вартістю 60 грн., із залишком на рахунку в сумі 50 грн., а всього на загальну суму 7950 грн.

Цивільним позивачем/потерпілою, в свою чергу, було надано суду належні та допустимі докази, щодо вартості вказаного майна, станом на час вирішення справи в суді.

Згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Однак, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого, виходячи зі змісту абз. 1 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 10 та норм ст. 1192 ЦК України, на користь потерпілої суму збитків у національній грошовій одиниці станом на час вирішення справи в суді (згідно позовної заяви), оскільки перелік викраденого майна, випливає з пред`явленого обвинувачення, кваліфікацію та його вартість визначено у відповідності до позиції ВСУ, а саме на час вчинення злочину, а потерпілою у даному випадку, заявлено позов на відшкодування вартості такого майна, у відповідності до позиції ВСУ на норм ЦК України на час вирішення справи в суді.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з цивільного відповідача /обвинуваченого на користь цивільного позивача/потерпілої суми матеріальних збитків у розмірі 8998 гривень, з яких: 7000 грн. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 3», 1500 грн. інвертор автомобільної напруги, 249 грн. автомобільний зарядний пристрій, та 249 грн. кабель до автомобільного зарядного пристрою.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_4 моральної шкоди, суд, у відповідності до вимог ст. 23 ЦПК України, враховує вид характеру правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступень вини обвинуваченого.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (з послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Тож визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_4 , яка на протязі усього часу після крадіжки і тепер відчуває душевний біль, викликаний відчуттям незахищеності її права власності, у зв`язку з цим у потерпілої змінився звичайний уклад життя у гіршу сторону. Крім того, вона не могла користуватися всіма перевагами викрадених речей, зокрема на деяких час втратила будь-який зв`язок зі своїми родичами та партнерами по роботі, що позбавило її можливості зокрема заключити договір та через що вона втратила можливий дохід, який її дуже необхідний, оскільки вона є багатодітною матір`ю.

Також суд при визначенні розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає, що цивільний позов в частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, з урахуванням моральних страждань які перенесла потерпіла внаслідок вчинення щодо її майна протиправних дій.

Що ж до доводів сторони захисту, щодо залишення цивільного позову без розгляду в частині стягнення моральної шкоди, то з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10.07.2018 у справі № 713/1275/16-к, судом установлено, що згідно з пунктом 6 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом. Виходячи з наведеного цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту в цій частині, та не вбачає підстав для залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди.

Крім того, відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У ст. 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки питання про розмір та порядок розподілу судових витрат діючим Кримінальним процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Так, у ч. 3 ст. 88 ЦПК України, вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно пп. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подачі позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір, що становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Беручи до уваги вищевикладене, з цивільного відповідача/ обвинуваченого на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2 466 грн. 80 коп. (із розрахунку: матеріальна шкода 704 грн. 80 коп. та моральна шкода - 1762 грн. 00 коп.).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Також, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 10.09.2017 до 12.09.2017, та з 02.07.2018 по 08.10.2018, в порядку ст. 72 КК України, в редакції Закону № 2046-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 08 жовтня 2018 року.

На підставі ст. 72 КК України, в редакції Закону № 2046-VIII зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 10.09.2017 до 12.09.2017, та з 02.07.2018 по 08.10.2018, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, паспорт виданий Республікою Азербайджан 10.10.2013 № НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду в сумі 8998 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень та моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, а всього 12 998 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 2 466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 742 гривні 20 копійок (висновок № 8-1/4768 від 21.09.2017).

Речові докази у даному кримінальному провадженні залишити у володінні потерпілої.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1