Дата документу Справа № 314/836/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/836/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/827/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника адміністрації УВП начальника відділення соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» - ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 з приміщенням ДУ «Кам`янська виправна колонія № 101»,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з матеріалів справи, 6 березня 2017 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений на момент вчинення умисного вбивства вже мав судимість за спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які потягли смерть потерпілого, і, крім того, вчинив кілька умисних корисливих злочинів, що свідчить про сталість його злочинної поведінки.
До того ж, за весь час відбуття покарання ОСОБА_8 працював епізодично та має лише одне заохочення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 88 КПК України, було взято до уваги недопустимі докази, які стосуються його судимостей та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а також відомості щодо рис його характеру.
З приводу свого відношення до вчиненого кримінального правопорушення зазначає, що він вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому злочині.
Також зазначає, що в період відбування покарання він деякий час перебував на лікуванні, а тому не міг працювати за станом здоров`я, однак після прибуття до виправної колонії він працює у сфері господарського обслуговування посудомийником, за що був заохочений адміністрацією установи за належне ставлення до праці, а також виконує завдання по благоустрою установи.
До того ж, він не порушував режим відбування покарання, виконував всі вимоги правил внутрішнього розпорядку, стягнень за порушення режиму відбування покарання не має.
Зазначає, що участь у роботі самодіяльних організаціях він не приймав, оскільки є інвалідом і тому фізично не мав можливості брати в них участь.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, представника адміністрації та прокурора, які ухвалу суду вважали законною та обґрунтованою, були проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається матеріалів провадження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянин України, українець, маючий середню освіту, не одружений, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101) за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2011 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 березня 2011 року по 16 липня 2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, на час звернення з клопотанням до суду першої інстанції відбута частина строку призначеного ОСОБА_8 покарання становила більше 3/4 строку, призначеного судом за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, які в тому числі, відносяться до категорії умисних особливо тяжких.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд повинен враховувати поведінку засудженого і ставлення до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися, в тому числі, й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.
При цьому висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його сумлінну поведінку та ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення засудженого є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
При апеляційному розгляді встановлено, що під час відбування покарання в Кам`янській виправної колонії № 101, засуджений в цілому характеризується формально позитивно.
Так згідно наявної в матеріалах провадження характеристики, засуджений ОСОБА_8 у відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує законні вимоги. Приймає активну участь з благоустрою місць позбавлення волі, підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. За характером спокійний, скромний, цілеспрямований, у відношенні до інших засуджених неконфліктний, підтримує дружні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується санітарно-гігієнічних вимог, має охайний зовнішній вигляді, спальне місце тримає в чистоті. Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, відвідує бібліотеку, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, на виховну роботу реагує задовільно, робить належні висновки. Участь у роботі самодільних організацій не приймає. У вчиненому злочині щиро розкаюється, провину визнав, міру призначеного судом покарання вважає повністю справедливою.
Разом з тим, засудженому ОСОБА_8 15 січня 2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до виправної колонії середнього рівня безпеки, 21 вересня 2016 року відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у виді заміни покарання більш м`яким, 31 січня 2017 року відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення.
За висновками адміністрації установи, засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому до нього не доцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Крім того, згідно довідки начальника СПС, на ОСОБА_8 під час відбування покарання стягнень не накладалось, проте він має за весь час лише одне заохочення за активну участь у суспільному житті відділення.
Враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення.

Даний висновок суду ґрунтується на досліджених в процесі судового розгляду матеріалах особової справи засудженого, поясненнях в суді апеляційної інстанції начальника відділення соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_7 , на переконання якого ОСОБА_8 звільненню від відбування покарання УДО не підлягає.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи засудженого про те, що він перебував на лікуванні, а тому не міг працювати за станом здоров`я, оскільки ОСОБА_8 проходив лікування при Дніпропетровській виправній колонії № 4 з 13 червня 2016 року по 10 липня 2016 року, а згідно з довідки, виданої 10 квітня 2017 начальником планово-економічного відділу, ОСОБА_8 відпрацював за період з грудня 2015 року по березень 2017 рік лише 28 годин, що не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_8 з приводу того, що судом першої інстанції було взято до уваги недопустимі докази, які стосуються його судимостей та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а також відомості щодо рис його характеру.
Відповідно до ст. 88 КПК України, докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на це, відомості, що стосуються судимостей та рис характеру особи є недопустимими лише у випадку підтвердження ними винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України, була встановлена вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2011 року та не є предметом розгляду у цьому провадженні.
Разом з тим, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для звільнення засудженого умовно-достроково, проте помилково зазначив в резолютивній частині ухвали, що відмовляє у задоволенні клопотання засудженого про заміну покарання більш м`яким і цей недолік судового рішення підлягає виправленню судом першої інстанції самостійно у відповідності до ст. 379 КПК України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення та перевиховання та не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2018 року підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3