Постанова
Іменем України

24 жовтня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 29 травня 2017 року у кримінальному провадженні

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабліно Знам`янського району Кіровоградської області, засудженого за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор у касаційній скарзі виклав вимогу до суду касаційної інстанції про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог процесуального закону в частині неперевірки доводів апеляційної скарги прокурора стосовно неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованого застосування положень статей 75, 76 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням), що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості.

2. Зміст оскаржуваних судових рішень та встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини
2.1 Суд першої інстанції
За вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 та пунктом 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

2.2 Суд апеляційної інстанції
Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
У середині вересня 2016 року ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, передбаченого ст. 307 КК України, перебуваючи неподалік домоволодіння, в якому проживає ( АДРЕСА_1 ), зірвав з 25 дикорослих рослин коноплі верхівки з насінням і листя з кожної рослини та з однієї рослини коноплі декілька гілок, які переніс до горища вказаного житлового будинку, таким чином незаконно придбав їх та в подальшому незаконно зберігав без мети збуту до листопада 2016 року. Згодом частину висушених рослин перетер руками, незаконно виготовивши готовий до вживання наркотичний засіб, та переніс його до одного із приміщень господарської споруди за місцем свого проживання, де продовжував незаконно зберігати без мети збуту. Під час проведення обшуку 11 січня 2017 року було виявлено та вилучено з господарської споруди вказані подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, які згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 24 січня 2017 року № 2/84 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 209,30 г, 273,64 г, 203,24 г, 186,82 г, 581,06 г, 718,79 г, 68,45 г, а загальна маса наркотичного засобу 2241,29 г.
Крім того, ОСОБА_6 залишив на горищі житлового будинку для подальшого незаконного зберігання без мети збуту одну гілку коноплі з рештками листя рослини, які в ході обшуку було відокремлено від вказаної гілки. Згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 23 січня 2017 року № 2/85 вилучені рештки листя є подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, а стебла рослини є стеблами рослини роду коноплі, що до наркотичних засобів не відносяться, при цьому маса наркотичного засобу з гілки рослини коноплі в перерахунку на суху речовину становить 7,686 г.
Частину із вказаних подрібнених рослин коноплі ОСОБА_6 переніс до кухні житлового будинку за місцем свого проживання, де незаконно зберігав без мети збуту. Згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 19 січня 2017 року № 2/86 вони є речовинами рослинного походження зеленого кольору та особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,60 г.
Всього за місцем проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою під час проведення обшуку 11 січня 2017 року згідно з висновками судово-хімічних експертиз виявлено та вилучено канабіс загальною масою у перерахунку на суху речовину 2 253,576 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я від 01 серпня 2000 року № 188 є великим розміром.

3. Доводи інших учасників судового провадження
У судовому засіданні суду касаційної інстанції прокурор підтримала доводи, наведені в касаційній скарзі, просила касаційну скаргу задовольнити та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.1.2 Стаття 66. Обставини, які пом`якшують покарання
Частина 1. При призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:
1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину.
Частина 2. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

4.1.3 Стаття 75. Звільнення від відбування покарання з випробуванням
Частина 1. Якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

4.2.2 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
5.1 Щодо меж перегляду провадження судом касаційної інстанції
З урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі, та меж перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваного судового рішення, установлених КПК України, розгляд провадження судом касаційної інстанції здійснено в частині перевірки доводів прокурора про дотримання апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали.
Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_6 у касаційній скарзі не оспорюються [4.2.2].

5.2 Щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону
Суд не погоджується з доводами касаційної скарги прокурора щодо невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам процесуального закону з огляду на таке.
На вирок суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу із вимогою скасувати цей вирок та ухвалити новий в частині призначеного покарання через його невідповідність ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Скаргу було обґрунтовано тим, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги наявності судимостей у ОСОБА_6 та необґрунтовано врахував позитивну характеристику обвинуваченого, що носить формальний характер, а також обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття, хоча останній лише визнав вину, що не є тотожним до врахованої обставини судом [4.1.2].
Апеляційний суд, діючи в межах наданих йому процесуальним законом повноважень та дотримуючись вимог процесуального закону, прийняв рішення про залишення апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання без задоволення, мотивувавши своє рішення повною мірою.
Звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є правом суду і при застосуванні вказаних положень закону суд має враховувати не лише тяжкість вчиненого злочину та особу винного, а й інші обставини провадження, які впливають на прийняття рішення щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства [4.1.3].
Суд апеляційної інстанції при перегляді вироку суду першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують.
Також під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 є батьком трьох дітей, які навчаються в школі та у вищих навчальних закладах і перебувають на його утриманні.
Підстав стверджувати про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, про її немотивованість, неповну перевірку доводів апеляційної скарги, як про це вказує прокурор, Суд не вбачає.
З огляду на викладене істотних порушень вимог процесуального закону, які б були безумовною підставою до скасування ухвали апеляційного суду та ставили б під сумнів її законність, Суд не встановив.

Керуючись статтями 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 29 травня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.

Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3