Номер провадження: 11-кп/785/1105/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 , 1987 року народження, уродженка міста Одеси, громадянка України, на момент засудження не працююча, не заміжня, з середньо-спеціальною освітою, судимою у 2014 році за ст. 186 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн, та вироком Київського районного суду міста Одеси від 14.09.2015 року за ч. 2 ст. 307, 69 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку 14.09.2015 року. Кінець строку 08.03.2019 року.

До суду першої інстанції 28 листопада 2017 року надійшло клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні вказаного клопотання відмовлено на підставі того, що засуджена не довила свого виправлення.

В апеляції захисник просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси та ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції клопотання засудженої ОСОБА_8 , стверджуючи, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд прийняв до уваги неналежним чином оформлені документи, а саме: довідку про заохочення та стягнення, характеристику та витяг з протоколу. Крім того суд не витребував матеріали особистої справи і не роз`яснив права засудженої.

Вислухавши доповідача, прокурора, що заперечував проти задоволення апеляцій, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляцій не вбачається.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, приймаючи до уваги, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття останньою певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, поведінку засудженої під час відбування покарання, становлення її на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженої повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на те, що засуджена своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_8 , яка за період відбуття покарання в установі виконання покарання характеризується посередньо, порушувала режим утримання, за що мала 4 стягнення, одне з яких є діючим.

Твердження захисника у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження і спростовуються матеріалами провадження із яких вбачається, що ОСОБА_8 при розгляді її клопотання роз`яснювались її права, була вислухана думка представника ДУ ЧВК №74 і надана оцінка тим матеріалам які він надав.

Враховуючи викладене, на думку колегії, засуджена не стала на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не підтвердила можливість застосування до нєї дії ст. 82 КК України.

За вказаних обставин доводи апеляційної є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, тож підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області,

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4