печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідність Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України радник юстиції ОСОБА_7 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0003653 від 13.11.2017,звернувся до слідчого судді із клопотанням і просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід особисте зобов`язання. Покласти на неї наступні обов`язки:

- прибувати до старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань ОСОБА_8 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами у вказаному кримінальному провадженні за списком наданим слідчим, або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_3 та обґрунтовано наступним. Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді заступника прокурора Оболонського району міста Києва, будучи службовою особою та представником влади, вчинила низку кримінальних правопорушень проти правосуддя, у сфері службової діяльності та проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, наказом прокурора міста Києва від 31.01.2012 № 169к радника юстиції ОСОБА_4 переведено на посаду заступника прокурора Оболонського району міста Києва з посади старшого помічника прокурора Оболонського району міста Києва. Наказом Генерального прокурора України від 02.02.2012 № 370к ОСОБА_4 присвоєно в порядку заохочення класний чин старшого радника юстиції.

Незважаючи на вимоги законів України та службових обов`язків, ОСОБА_4 , обіймаючи зазначену посаду та користуючись владними повноваженнями, діючи за попередньої змовою, у групі осіб, у тому числі з працівниками органів внутрішніх справ, вчинила умисні дії, які мали на меті протидію масовим акціям протесту, що відбувались в Україні, зокрема у

м. Києві у період з листопада 2013 року до лютого 2014 року, шляхом незаконного притягнення до кримінальної відповідальності учасників таких акцій, у тому числі завдяки штучному створенню доказів обвинувачення та іншої фальсифікації та незаконного застосування до цих осіб запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Так, починаючи з 22.11.2013 у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України та зміни чинної влади.

З метою залякування учасників акцій протесту службові особи Міністерства внутрішніх справ України та органів прокуратури України, будучи вертикально підпорядкованими державними структурами, у період січня лютого 2014 року неодноразово організовували незаконну і силову протидію учасникам протестів, у першу чергу особам, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві.

Так, бажаючи зберегти якнайдовше владні повноваження в інтересах особистого збагачення та усунути перешкоди з боку активістів Євромайдану, припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, вищі посадові особи держави (щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження) розробили механізм вчинення злочину, який полягав у залякуванні громадян, незаконному притягненні значної кількості осіб до кримінальної відповідальності за участь у масових акціях та обранні підозрюваним найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З метою безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних органів, а також органи судової влади.

Зокрема, у січні 2014 року в місті Києві не встановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та співробітникам іншим правоохоронних органів, затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляти їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві.

Слідчі районних управлінь ГУ МВС України в м. Києві та їх керівники отримали усну вказівку незаконно затримувати осіб, які могли брати або брали участь у мирних акціях протесту, складати протоколи про їх затримання, а також складати та вручати письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, після чого безпідставно ініціювати перед судом обрання завідомо невинним учасникам мирних акцій протесту запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурори процесуальні керівники отримали вказівку складати (або самостійно або разом зі слідчим) повідомлення про підозру та погоджувати складені слідчими завідомо безпідставні та необґрунтовані письмові повідомлення про підозру завідомо невинних затриманих осіб із числа учасників мирних акцій протесту та сторонніх осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України та ініціювати, шляхом внесення або погодження завідомо безпідставних та необґрунтованих клопотань про застосування до цих завідомо невинних затриманих осіб, них виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.

Такі дії правоохоронців, на думку організаторів, повинні були залякати інших учасників мирних акцій та спонукати їх відмовитися від участі в них.

У такий спосіб у січні 2014 року був задіяний злочинний механізм силового придушення будь-яких зборів, мітингів та інших мирних акцій протесту громадян.

На виконання незаконної вказівки невстановленого керівництва, 19.01.2014 Головним слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні№ 0000179 за фактом організації невідомими особами по вул. Грушевського та Європейській площі в м. Києві масових заворушень, що супроводжувалися погромами, підпалами, знищенням майна та призвели до інших тяжких наслідків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Першим заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві начальником слідчого управління ОСОБА_9 19.01.2014 у вказаному провадженні створено слідчу групу до якої включено слідчих СУ ГУМВС України в м. Києві, а також слідчих районних управлінь міліції міста Києва, у тому числі слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. КиєвіМатюшу ОСОБА_10 .

Заступником прокурора міста Києва ОСОБА_11 19.01.2014 та 21.01.2014 у вказаному провадженні визначено групу прокурорів до якої включено прокурорів та керівників відділів прокуратури міста Києва, у тому числі прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , а з 23.01.2014, після виділення матеріалів в окреме провадження, за постановою прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_13 процесуальне керівництво здійснювалося групою прокурорів прокуратури Оболонського району міста Києва, під керівництвом заступника прокурора Оболонського району міста Київ ОСОБА_4

22.01.2014 о 19 год. 30 хв. співробітниками конвойної служби ГУ МВС України в м. Києві, на виконання незаконної вказівки невстановленої особи з числа керівництва ГУМВС України в місті Києві, до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, який розташований в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2А, доставлено ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як осіб, що нібито можуть бути причетні до вчинення масових заворушень, які відбувалися на вул. М.Грушевського та Європейській площі в м. Києві.

Крім того першому заступнику начальника Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві начальнику слідчого відділу ОСОБА_21 невстановленими особами з числа керівництва ГУ МВС України в м. Києві надано усну вказівку в межах розслідування кримінального провадження

№ 0000179 організувати затримання вищевказаних осіб, фальсифікацію доказів, притягнення їх до кримінальної відповідальності, а також ініціювання перед слідчими суддями застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тоді ж, у січні-лютому 2014 року в місті Києві, не встановленими слідством особами, з числа керівництва прокуратури, доведено до відома старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_12 явно незаконну вказівку вищих посадових осіб держави про необхідність затримання і притягнення завідомо невинних учасників мирної громадської акції Євромайдан та випадкових сторонніх осіб до кримінальної відповідальності та подальшого обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а заступнику прокурора Оболонського району ОСОБА_4 про необхідність погодження клопотань про застосування до завідомо невинних затриманих учасників мирної громадської акції Євромайдан та випадкових сторонніх осіб запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окремі працівники правоохоронних органів та судді, зокрема слідчий СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_22 , старший прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_12 , заступник прокурора Оболонського району міста Київ ОСОБА_4 , враховуючи наявні в них службові повноваження, погодилися вчинити такі незаконні дії.

При цьому вказані службові особи розраховували одержати для себе неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про них як про сумлінних працівників та прихильників існуючої на той час влади.

Так, проведення слідчих дій з доставленим ОСОБА_20 доручено слідчому слідчого відділу Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві лейтенанту міліції ОСОБА_22 а здійснення процесуального керівництва в даному кримінальному провадженні старшому прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , а з 23.01.2014, після виділення матеріалів в окреме провадження, за постановою прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_13 процесуальне керівництво здійснювалося групою прокурорів прокуратури Оболонського району міста Києва, під керівництвом заступника прокурора Оболонського району міста Київ ОСОБА_4 .

Використовуючи рапорт військовослужбовця внутрішніх військ (в/ч№ НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 молодшого сержанта ОСОБА_23 , який не відповідав вимогам п. 138 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС від 28.07.1994 № 404, не містив всіх необхідних відомостей та з якого, як наслідок, не вбачалося жодних достовірних даних про вчинення ОСОБА_20 будь-якого злочину, також використовуючи завідомо недопустимі та отримані з порушенням вимогст.ст. 84, 86, 104, 214, 223, 237 КПК України протокол огляду місця події від 22.01.2014 та протокол допиту як свідка ОСОБА_23 від 22.01.2014, складені відповідно слідчими СВ Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , провівши у службовому кабінеті огляд речей ОСОБА_20 , серед яких заборонених предметів не виявив, отримавши пояснення від нього про те, що жодної участі в акціях протесту на

вул. М. Грушевського у м. Києві він не брав, а прибув до Києва 22.01.2014 для відзначення Дня Соборності України, не зважаючи на те, що жодних доказів, які б підтверджували участь ОСОБА_20 у вчиненні злочину, пов`язаного із масовими заворушеннями у місті Києві, у матеріалах провадження не було, ОСОБА_22 , виконуючи явно незаконні вказівки керівництва правоохоронних органів щодо протидії учасникам мирної громадської акції «Євромайдан», будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, який наділений повноваженнями слідчого, в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави, у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, погодився незаконно, використовуючи повноваження, надані слідчому ст. 208 КПК України, затримати ОСОБА_20 в рамках кримінального провадження № 0000179 за фактом вчинення масових заворушень у м. Києві за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

При цьому, маючи умисел на незаконне затримання ОСОБА_20 , подальше притягнення його до кримінальної відповідальності та взяття під варту, ОСОБА_22 , з метою створення штучних доказів вини ОСОБА_20 , зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи в порушення вимог ст.ст. 104-106, 223, 234-237, 245 КПК України, якими чітко регламентовані випадки та підстави проведення обшуку та огляду особи, за відсутності рішення слідчого судді та згоди ОСОБА_20 , в період з 20 год. 45 хв. по 21 год. 00 хв. 22.01.2014 незаконно провів обшук ОСОБА_20 та вилучив його особистий одяг і взуття, а саме куртку, штани сорочку та черевики. Документально ОСОБА_22 оформив свої незаконні дії як огляд місця події, про що склав завідомо неправдивий документ протокол огляду місця події, об`єктом якого нібито був службовий кабінет № НОМЕР_2 , на четвертому поверсі Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2-А, в я кому на момент огляду знаходився громадянин, який назвався ОСОБА_20 .

На виконання протиправної вказівки невстановлених осіб з керівництва правоохоронних органів міста Києва , 22.01.2014 о 21 год. 47 хв. ОСОБА_22 безпідставно склав протокол про затримання ОСОБА_20 на підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 208 КПК України у кримінальному провадженні

№ 0000179 як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 294 КК України, за відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про його причетність до вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому 23.01.2014 ОСОБА_22 склав повідомлення про підозру ОСОБА_20 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 294 КК України, яке незаконно погодив процесуальний керівник старший прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , після чого цього ж дня вручив указане повідомлення про підозру ОСОБА_20 , тобто відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнув його до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, чим створив умови для обмеження фізичної свободи і подальшого незаконного тримання під ОСОБА_26 .

Надалі ОСОБА_22 , перебуваючи у приміщенні Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві 24.01.2014 близько 9 год., зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, достовірно знаючи, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_20 немає, оскільки він затриманий усупереч вимогам ч. 1 ст. 208 КПК України та йому незаконно повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за відсутності інших достатніх, належних та допустимих доказів для підозри у вчиненні масових заворушень, а також за відсутності підстав та ризиків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, склав та підписав клопотання до Оболонського районного суду м. Києва про застосування ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке подав для підписання і погодження заступнику прокурора Оболонського району м Києва ОСОБА_4 .

При цьому вніс до клопотання завідомо неправдиві відомості щодо нібито активної участі ОСОБА_20 22.01.2014 у період час з 11 год. 00 хв. до 12 год. 25 хв. спільно з іншими невстановленими особами на вул. Грушевського в м. Києві у масових заворушеннях, а також нібито наявності передбачених законом підстав і ризиків для застосування ОСОБА_20 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У свою чергу заступник прокурора Оболонського району міста Києва ОСОБА_4 , отримавши зазначене клопотання, перебуваючи в своєму робочому кабінеті в прокуратурі Оболонського району міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Маліновського, 10, в період часу з 09 год. 00 хв., до 15 год. 00 хв., діючи умисно, в особистих інтересах, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді залишення та просування по службі, а також неправомірної вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, достовірно знаючи, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_20 немає, оскільки він затриманий усупереч вимогам ч. 1 ст. 208 КПК України та йому незаконно повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за відсутності інших достатніх, належних та допустимих доказів для підозри у вчиненні масових заворушень, а також за відсутності будь-яких обставин щодо наявності ризиків, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, та відповідно підстав для погодження клопотання, грубо порушуючи вимоги національного законодавства, зокрема ст. 62 Конституції України, ст.ст. 4, 29 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на 20.01.2014), ст.ст. 9, 12, 17, 36, 183, 177, 194 КПК України, погодила (підписала) клопотання до Оболонського районного суду м. Києва про застосування ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримати яке в суді доручила прокурорам прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

У матеріалах кримінального провадження на той час містились лише рапорт військовослужбовця внутрішніх військ (в/ч № НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 молодшого сержанта ОСОБА_23 , який не відповідав вимогам п. 138 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС від 28.07.1994 № 404, не містив всіх необхідних відомостей та з якого, як наслідок, не вбачалося жодних достовірних даних про вчинення ОСОБА_20 будь-якого злочину, завідомо недопустимі та отримані з порушенням вимог ст.ст. 84, 86, 104, 214, 223, 237 КПК України протокол огляду місця події від 22.01.2014 та протокол допиту як свідка ОСОБА_23 від 22.01.2014, складені відповідно слідчими СВ Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , протокол огляду речей ОСОБА_20 , серед яких заборонених предметів не виявлено, а також пояснення останнього, який категорично заперечував свою причетність до участі в масових акціях протесту, вказуючи він приїхав до міста Київ 22.01.2014 на відзначення Дня Соборності та мав при собі квиток на зворотній рейс на 22.01.2014, брати активну участь у масових заворушеннях не мав фізичної змоги через похилий вік та стан здоров`я.

Під час цього ОСОБА_4 умисно проігнорувала очевидні порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, допущені слідчим ОСОБА_22 і прокурором ОСОБА_12 з якими складені зазначені документи, а також пояснення і показання ОСОБА_29 про непричетність до злочину, обставини, що характеризують особу ОСОБА_20 , зокрема його вік та стан здоров`я.

Погоджуючи вказане клопотання, до якого були внесені неправдиві відомості про вчинення злочину, заступник прокурора Оболонського району ОСОБА_4 чітко усвідомлювала, що ініціює застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особі щодо якої відсутні докази причетності до злочину, а також відсутні будь-які законні підстави і ризики, передбачені ст. 177 КПК України для застосування запобіжного заходу.

При цьому вона достеменно знала, що жодних дій, передбачених диспозицією статті 294 КК України, пов`язаних з організацією масових заворушень, що супроводжувалося насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, а також активної участі у масових заворушеннях ОСОБА_20 не вчиняв, оскільки матеріалами кримінального провадження його участь у скоєнні цього злочину не підтверджено.

Крім того, ОСОБА_4 при прийнятті цього рішення розуміла і усвідомлювала безпідставність та очевидну незаконність застосування до ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе (буде недостатнім) запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України.

У подальшому ОСОБА_22 24.01.2014, доводячи до кінця злочинний намір, спрямований на обрання ОСОБА_20 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності підстав, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, подав клопотання із додатками на розгляд до Оболонського районного суду міста Києва.

У свою чергу слідча суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_30 , за участю прокурорів ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які за вказівкою ОСОБА_4 підтримали клопотання слідчого ОСОБА_22 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_20 , 25.01.2014 розглянула його в судовому засіданні та задовольнила, незаконно обравши затриманому ОСОБА_20 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

За наслідками розслідування кримінального провадження № 0000262 від 23.01.2014 за підозрою ОСОБА_20 та інших осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, прокуратурою Оболонського району міста Києва 26.02.2014 указане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні ОСОБА_20 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 294 КК України.

Отже, органом досудового розслідування достовірно встановлено непричетність указаної особи до інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

У результаті сукупних злочинних дій, у тому числі ОСОБА_4 , пов`язаних із незаконним затриманням, притягненням завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою, ОСОБА_20 незаконно утримувався під вартою упродовж 5 діб з 22.01.2014 по 27.01.2014 до зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт. Зазначеними діями завдано ОСОБА_20 істотної шкоди, яка виразилась у заподіянні наслідків нематеріального характеру у вигляді суттєвого обмеження конституційних прав, порушення гарантованих ст. 29 Конституції України прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_20 як громадянина України, а також у заподіянні істотної шкоди державі в особі Міністерства внутрішніх справ України та Генеральної прокуратури України у вигляді підриву авторитету державних органів та судової влади, оскільки такі дії правоохоронців і судді викликали глибоке обурення усіх верств населення України та різко негативну реакцію суспільства до правоохоронних інституцій держави та судової гілки влади.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженка м. Старобільськ Ворошиловградської (Луганської) області, громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

16 квітня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, а саме завідомо незаконному триманні під вартою, вчиненому з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, службовому підробленні, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів; незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому службовою особою за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 371, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_20 , висновком судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_20 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, протоколом проведеного з ОСОБА_20 слідчого експерименту, показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_31 , а також протоколом огляду відеозапису в якому зафіксовано затримання ОСОБА_20 , речовими доказами матеріалами кримінального провадження, в рамках якого повідомлено про підозру та взято під варту ОСОБА_20 , іншими матеріалами кримінального провадження.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваною ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватою, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років;

- вік та стан підозрюваної ОСОБА_4 дозволяють застосування до неї запобіжного заходу;

- на час досудового розслідування підозрювана ОСОБА_4 звільнена із займаної посади;

- раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалася;

- раніше до ОСОБА_4 запобіжні заходи не застосовувались, рім як у зазначеному кримінальному провадженні.

Оцінюючи особу підозрюваної та вчинений нею злочин, досудове слідство приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків невиконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а саме:

- ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливе її притягнення до кримінальної відповідальності.

- підозрювана може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

- підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім цього, ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків колишніх її колег та співробітників Оболонського РУ ГУМВС України у місті Києві, з метою зміни ними показань, як в ході досудового розслідування так і судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу обіймаючи посади помічника, старшого помічника та заступника прокурора Оболонського району міста Києва, має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, тактикою проведення слідчих дій, є достатньо обізнаною із специфікою розслідування кримінальних правопорушень, може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які допитані як свідки, надавати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо її непричетності до вчинення інкримінованих їй правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Викладене свідчить про те, що заявлені ризики наявні, обґрунтовані та на даний час не зменшилися.

Також слід зазначити, що 28.03.2018 заступником Генерального прокурора України ОСОБА_32 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003653 від 13.11.2017 до 12 (дванадцяти) місяців, визначивши новий строк досудового розслідування до 11.10.2018.

Також, 24.05 2018 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_33 у справі №757/25111/18-к до підозрюваної ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено наступні обов`язки:

- прибувати до старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань ОСОБА_8 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами у вказаному кримінальному провадженні за списком наданим слідчим, або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

24.07.2018 прокурор звернувся до Печерського районного суду у місті Києві з клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, однак воно не було прийняте співробітниками суду з причин, не передбачених КПК України.

На даний час скерувати обвинувальний акт до суду не видається за можливе з об`єктивних причин через виняткову складність провадження, оскільки у кримінальному провадженні підлягає дослідженню велика кількість фактичних обставин, що вимагає проведення значного обсягу процесуальних дій для забезпечення всебічного встановлення події злочину, завершення проведення призначених експертиз, та ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, складення обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, виконати інші необхідні процесуальні дії.

Здійснити раніше зазначені процесуальні дії або завершити їх до цього часу не видалось можливим з об`єктивних причин, оскільки вони виконуються послідовно за результатами проведення необхідного комплексу слідчих та розшукових дій, та після встановлення слідством нових даних щодо вчинених кримінальних правопорушень або висновків експертних досліджень, а також через великий обсяг необхідних процесуальних дій.

Водночас всі вище наведені процесуальні дії мають суттєве значення для судового розгляду, встановлення істини у цьому кримінальному провадженні та притягнення до відповідальності усіх осіб, причетних до вчинених злочинів, у зв`язку з чим наявні достатні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 .

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_4 , працездатна, має постійне, стабільне місце роботи, не похилого віку, заміжня, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не судима. Характер та обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 характеризують її як особу здатну до фальсифікації доказів причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваної, обставин вчинення та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також результати вивчення особи підозрюваної, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що протягом досудового розслідування підозрювана належним чином виконувала покладені на неї зобов`язання, на даний час строк дії запобіжного заходу закінчив свою дію. При цьому ризики які б продовжували існувати на даний час втратили свою актуальність.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній особі слід виходити з наступного.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності , а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

При цьому слід врахувати те, що події які досліджуються у даному кримінальному провадженні мали місце в січні 2014 року. 16 квітня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру та 24.05.2018 застосовано запобіжний захід. 24.07.2018 року обов`язки визначені слідчим суддею під час дії запобіжного заходу, закінчили свою дію.

Стороною обвинувачення не було надано відомостей про те, що підозрювана порушувала покладені на неї зобов`язання.

Також встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, постійний офіційний дохід, має родину, в тому числі двої неповнолітніх дітей.

Звернувшись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу прокурор не навів вагомих аргументів та доводів, підтверджених належними доказами про те, що існує реальна загроза вчинення підозрюваним дій визначених ст. 177 КПК України.

Так, виходячи з тих дій які органу досудового розслідування необхідно вчинити вбачається, що на даній стадії фактично зібрані та підлягають оцінюванню письмові докази, покази свідків, вчинення інших процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

З урахуванням встановлено, слід визнати те, що окрім обґрунтованості підозри стороною кримінального провадження не було доведено наявності хоча б одного з ризиків, визначених ст. 177 КПК України. В даному випадку посилання на саму лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовується підозрювана, з урахуванням відсутності доведених ризиків, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,184, 192-194,198, 395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду у кримінальному провадженні №0003653. Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1