ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/1/18 Справа № 184/1308/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 28.08.2015р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.187, ч.2 ст.296, ч.1 ст. 121, ч.1 ст.162, ч.1 ст.70 КК України до 7 років 6 місяці позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано не відбутий строк 5 місяців по вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2011р. Строк 7 років 11 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднано не відбутий термін 1 місяць позбавлення волі по вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.03.2014р., до відбуття 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна з урахуванням тримання під вартою з 02.02.-02.07.2013р.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року вирок від 28.08.2015р. скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.08.2016 року, на підставі ст.331 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою змінено на домашній арешт. Звільнений з залу суду
- 27.04.2018р. до Орджонікідзевського міського суду направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000243 від 24.03.2018р. за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Рішення судом не прийнято.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню № 0000501,-
встановила:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.07.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Задоволено клопотання підозрюваного, та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Заборонено ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 - цілодобово.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Покров Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; невідкладно повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи.
Встановлено строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків - до 06.09.2018 року.
Постановлено ОСОБА_7 негайно доставити до місця відбування домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду обґрунтовано наступним.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України підтверджується наявними в матеріалах справи, зокрема: витягом з ЄРДР №0000501 від 01.07.2018р.; протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 04.07.2018р., протоколом огляду предмета від 01.07.2018р.; повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 05.07.2018р.
В судовому засіданні, як слідує з ухвали, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому тяжкість покарання може спонукати останнього ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі і від явки до органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно ніде не працює, постійних засобів для існування не має, раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового корисливого злочину.
Разом з тим, посилання слідчого на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, на думку слідчого судді є необґрунтованим.
Врахувавши, що в судовому засіданні встановлено наявність фактичного місця проживання підозрюваного, а слідчим не доведено неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної поведінки підозрюваного, практику Європейського суду з праву людини, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжних захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти встановленому та доведеному у судовому засіданні ризику, передбаченому п.5 ст.177 КПК України, а саме вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Прокурор не погодився з вказаним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при розгляді клопотання знайшла своє підтвердження наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Підозрюваний є особою, яка раніше судима за вчиненні відкритого та таємного викрадення майна, маючи не зняту та не погашену судимість певних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий корисливий злочин. При судовому розгляді клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_7 постійних засобів для існування не має,не працює, на обліку у місцевому відділі зайнятості не перебуває, на життя заробляє тим, що з корисливих спонукань веде свою злочинну діяльність.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , та просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни; думки підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані належним чином.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, втім недостатньої його вагомості для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В апеляційному суді встановлено, що ОСОБА_7 є інвалідом, у нього серйозно пошкоджені верхні кінцівки, та в разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке рішення буде несправедливим та не гуманним.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього та відповідає завданням кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 7 ,8, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляд домашнього арешту щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4