ЄУН № 336/3868/18
пр. № 1-кс/336/1163/2018
УХВАЛА
Іменем України
07 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0002434 від 13.07.2018 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований проживаючим та фактично проживає у АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчих Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0002434 від 13.07.2018 року за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України, за яким ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 13.07.2018 року приблизно о 10.00 годині, знаходячись на території ринку «Меркурій» навпроти магазину «Вацак» за адресою: м. Запоріжжя,вул. Магістральна, 69В, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тримаючи у правій руці предмет, схожий на ніж, наніс вказаним предметом не менше трьох ударів в ліву частину шиї, спину та в область тулубу потерпілого, спричинивши останньому поранення шиї зліва, проникаюче поранення грудної клітки зліва, поранення верхньої долі лівої легені, поранення міжреберних судин, гемопневмоторакс зліва 1 ступеню, травматичний шок 2 ступеню. Таким чином ОСОБА_6 вчинив усі дії для протиправного заподіяння смерті потерпілому, але не завершив свій умисел до кінця з незалежних від його волі обставин, а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 було своєчасно надано медичну допомогу, внаслідок чого потерпілий залишився живим.

Дії ОСОБА_6 на цей час кваліфіковані як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), за ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України.

13.07.2018 року ОСОБА_6 було затримано о 13.00 годині неподалік від місця подій.

14.07.2018 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України у присутності захисника.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.09.2018 року.

Постановою керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 від 07.09.2018 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 13 жовтня 2018 року.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.10.2018 року.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, вказуючи, що ОСОБА_6 не працює, не має офіційних доходів, він візуально знайомий з потерпілим та свідками, тому є ризик здійснення впливу на вказаних осіб, скоєння нового злочину, переховування від органу досудового розслідування та суду. Також слідчий вказав, що наразі ще не готові висновки експертиз, а також слідчий планує проведення слідчих експериментів.

Прокурор підтримав клопотання, додавши, що свідки спричинення тілесних пошкоджень потерпілому зазначали про те, що удари ножем ОСОБА_6 наносив потерпілому в область спини та шиї, при цьому після нанесення ударів намагався втекти, але був затриманий особами, які були присутні на місці подій. Свідками спричинення тілесних ушкоджень є працівники ринку, тобто ОСОБА_6 відоме місце їх роботи, що не виключає вчинення протиправного впливу на них.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували, додавши лише, що ОСОБА_6 страждає на серцево-судинну недостатність, однак, документів на підтвердження того немає, а лікування ОСОБА_6 останнім часом не проходить.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину підтверджена протоколом заяви про вчинення злочину, протоколом допиту потерпілого та свідків.

При цьому свідки та потерпілий зазначали про те, що удари ножем ОСОБА_6 наносив потерпілому в той момент, коли останній сидів навприсядки та перебував спиною до ОСОБА_6 , а після спричинення ударів не намагався викликати медичну допомогу чи надати таку допомогу потерпілому самостійно, а намагався втекти, але був затриманий очевидцями подій, які утримували його до прибуття поліції.

З наданої довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, водночас притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти здоров`я людини, а також у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Слідчим суддею у кримінальному провадженні були призначені експертизи, однак, на цей час висновки експертиз ще не надійшли.

Як вказує ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 хоча і є раніше не судимим, водночас притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти здоров`я людини, офіційно не працює та легальних джерел доходу не має, наявність у нього стійких соціальних зв`язків не довів, оскільки суду стороною захисту не було надано будь-якого документального підтвердження сумісного проживання ОСОБА_6 з матір`ю та цивільною дружиною, а також стороною захисту не заявлялось і клопотань про допит вказаних осіб в якості свідків.
Також слідчий суддя враховує і те, що, зі слів підозрюваного, він перед нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому вживав алкогольні напої.
Крім того, слідчий суддя погоджується і з твердженнями слідчого та прокурора про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, адже підозрюваному дійсно відоме місце роботи свідків, а також він візуально знайомий з потерпілим та мешкають вони неподалік один від одного.
Отже ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, не повідомив про наявність у його власності будь-якого майна, щоб могло стати предметом застави, не довів наявності стійких соціальних зв`язків чи сумісного проживання з певними особами, а рівно і наявності утриманців.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Таким чином, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Зважаючи на таке, слідчий суддя дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ч. 1 п. 1, 3, 4, 5 тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначаючи строк обрання запобіжного заходу слідчий суддя обмежує такий строк строком досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки підстав для застосування будь-яких заходів забезпечення поза межами такого строку чинне законодавство не містить.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні закінченого замаху на вбивство людини, не вказав про можливість внесення застави, тож слідчий суддя не визначає розмір застави, керуючись положеннями ст. 183 ч. 4 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 115 ч. 1 КК України по кримінальному провадженню № 0002434 від 13.07.2018 року, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 13 жовтня 2018 року включно.

Ухвала діє до 13 жовтня 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1