Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/738/17
Провадження № 1-кп/670/13/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаряОСОБА_2 ,
прокурора обвинуваченого потерпілої представників потерпілої захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ломачинці Віньковецького району Хмельницької області, не працює, з середньо-спеціальною освітою, не судимий, одружений, утриманців не має, не військовозобов`язаний, пенсіонер, проживає по АДРЕСА_1 , не працює,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 25.06.2017 року близько 10 годин 35 хвилин в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , з метою заволодіння майном ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, пов`язаним із спадковими правовідносинами, підійшов до ОСОБА_5 та, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, вирвав з її рук жіночу сумку, з якої відкрито, умисно викрав мобільний телефон марки «LG-Р715» ІМЕІА: НОМЕР_1 , ІМЕІВ: НОМЕР_2 вартістю 750,00 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 25,00 грн., та гроші в сумі 1800,00 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2575,00 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Крім цього, 25.06.2017 року близько 10 годин 35 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння паспортом, керуючись корисливим мотивом, пов`язаним із спадковими правовідносинами, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, з жіночої сумки, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , відкрито викрав паспорт громадянина України ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 виданий 6 вересня 1997 року Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області на її ім`я.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357КК України.

Також 25.06.2017 року близько 10 години 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Мічуріна в с. Ломачинці Віньковецького району Хмельницької області, на ґрунті особистих довготривалих неприязних відносин, під час суперечки із ОСОБА_5 з метою нанесення тілесних ушкоджень схопив рукою її за верхній одяг в області передпліччя та, застосовуючи фізичну силу, завів її в приміщення будинку АДРЕСА_2 . В цьому приміщенні умисно наніс не менше одного удару правою рукою по задній лівій частині голови та один удар долонею правої руки в область лівого вуха ОСОБА_5 . Спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лівій скроневій ділянці голови в завушній області розміром 5x4 см, ускладнену лівобічним гострим після травматичним кохлеоневритом легкої степені з позитивною динамікою зміни слуху, а також садно розміром 2,5x1,2 см, та синець розміром 3x1,5 см, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, 4 синця на задній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третини розмірами 1x1 см, 1,5x1,5 см, 1,2x1,2 см, 3х2см., синця на задній поверхні правої гомілки в середній третині розміром 4х3 см, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями, які виразились в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Підтримуючи приватне обвинувачення, потерпіла повідомила суду, що 25.06.2017 року близько 10.50 години вона поспілкувалась з братом по телефону, зрозуміла, що ОСОБА_4 перебуває у стані сп`яніння, тому вирішила тікати з с. Ломачинці. Підійшла та сіла на лавочці біля магазину в цьому селі. Під`їхав брат, відірвав її від лавки, рукою схопив за одежу і волосся заді і дотягнув в їх спільний спадковий в дольовій власності 1/12 та 11/12 будинок АДРЕСА_2 . Донька і зять стояли біля веранди цього будинку. Він посадив на веранді її на стілець, вирвав в з рук сумочку, витрусив з неї мобільний телефон марки «LG-Р715» ІМЕІА: НОМЕР_1 , ІМЕІВ: НОМЕР_2 вартістю 750,00 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 25,00 грн., та гроші в сумі 1800,00 грн. і її паспорт. Ці речі він поклав у свій карман. Вимагав переписати пай та частину будинку та повернути швейну машинку «Зінгер». Заставив її піти до сусідів ОСОБА_9 . Вона, з метою втекти від нього, пішла і дійшовши, забігла за приміщення домоволодіння сусідів. Звідти зателефонувала в поліцію, а сусідка викликала швидку, оскільки потерпіла відчувала біль після ударів. ОСОБА_5 продовжує лікування, на медикаменти витратила 19783,00 грн. Їй спричинена моральна шкода в тому, що вона боїться зайти в свій будинок, хоча володіє його 11/12 частиною через погрози та побиття, оцінює яку вона в 50000,00 грн. Брат їй наніс в ліву задню заушну область 4-5 ударів рукою та долонею бив по вусі вона втратила слух і лікується до цього часу. Він бив її, щоб забрати сумку, паспорт. Речі ці він не повернув. Після вказаних подій з телефону обвинуваченого дзвонили на телефон її матері, скориставшись інформацією, яка була у викраденому телефоні. Вона оберігає хвору матір від дзвінків брата, який вимагає переоформлення спадкового майна і телефон матері блокувався. Стороння особа не могла подзвонити. Пусту сумку вона забрала з веранди будинку, а парасольку, косметичку, пудру, аркуш паперу на веранді залишились. Вона просила його віддати паспорт, який стирчав в кишені брата, коли вони йшла до ОСОБА_9 . Він відповів, що без паспорта вона ніхто. Заяву поліцейським писала в той же день, а на наступний день її обслідував експерт. На 30.08.2018 року потерпіла повідомила про продовжування нею лікування від побоїв та про те, що брат не пропонував примирення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах не визнав. Погодився дати показання і повідомив, що сестра його не доглянула батька, не поставила йому пам`ятник, не дочекалась завершення в церкві релігійних обрядів, тільки заволоділа майном померлого, частину якого передала третім особам.

25.06.2017 року після 10 годин 00 хвилин він із зятем і донькою приїхав в с. Ломачинці Віньковецького району Хмельницької області, де його чекала потерпіла. Розмовляв з нею, спільно ходили до свідків ОСОБА_9 , з`ясовуючи де ділась швейна машинка «Зінгер» і інші речі, але він не застосовував до неї фізичну силу і не забирав відкрито її особисті речі і не наносив потерпілій удари. Вона втекла з прийомного відділення швидкої. Сумку, телефон та паспорт він не бачив. До матері він дійсно телефонував після розмови з сестрою, оскільки в нього є номер телефону матері. Цивільний позов не визнав. Примирення не бажав, оскільки не бачить своєї вини. Його донька заходила в будинок АДРЕСА_2 .

Хоча обвинувачений не визнав себе винним, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - зять і донька обвинуваченого, показали, що дійсно 25.06.2017 року після 10 годин 00 хвилин вони з батьком приїхали в с. Ломачинці, де зустріли потерпілу. Вона з ним зайшла у веранду будинку АДРЕСА_2 , де емоційно розмовляли про спадкове майно. Драки не було. У потерпілої була сумочка в руках.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона бачила зранку 25.06.2017 року на вулиці біля магазину в с. Ломачинці на лавочці сиділа потерпіла, а обвинувачений стояв і питав, де та діла машинку. Вони сперечались. Свідок ОСОБА_13 повідомив, що 25 червня 2017 року бачив біля магазину в цей же час цих же осіб. Обвинувачений обзивав нецензурно потерпілу, а потім вони пішли до батьківського дому, він її тільки словами ображав.

Із аналізу показань свідків слідує, що на вулиці та в приміщенні будинку між обвинуваченим та потерпілою відбувся конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 ображав ОСОБА_5 нецензурними словами з причин пов`язаних із спадковим майном.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , показали, що обвинувачений сварився, а потерпіла втікала від нього і просила сховати її на території їх домоволодіння 25.06.2017 року. Вона повідомила, що брат з сумки в хаті забрав її телефон і гроші, і бив її, пече в грудях, тому дружина ОСОБА_9 викликала швидку, а потерпіла просила у неї телефон і телефонувала в поліцію. На вигляд та була обшарпана і мокра, а ОСОБА_4 був агресивний, нецензурно висловлювався.

Із показань цих свідків слідує, що потерпіла дзвонила з телефону ОСОБА_16 , а не зі свого телефону, викликаючи поліцейських, оскільки потерпілий і в присутності свідків на території їх домоволодіння вів себе агресивно, і сестра його боялась.

Свідок ОСОБА_17 повідомив, що потерпілу оглядав в кімнаті сусідів ОСОБА_9 через 25 хв. після виклику швидкої. При огляді він не виявив видимих пошкоджень на її тілі, а вона повідомила, що її били по голові в шию в затилок, була в схвильованому стані, у сусідки просила позичити гроші. Говорила, що брат наносив побої. ЇЇ доставили в ЦРЛ смт. Віньківці.

Із показань цих свідків слідує, що потерпіла дзвонила з телефону ОСОБА_16 , а не зі свого телефону, викликаючи поліцейських, та просила у неї позичити грошей, тобто вона не використовувала свій телефон і не використовувала свої гроші.

Аналізуючи показання свідків та показання потерпілої, суд приходить до переконання, що на момент, коли потерпіла прийшла на подвір`я сусідів ОСОБА_9 , в неї не було грошей та не було мобільного телефону, оскільки у Назимок вона просила дати телефон для дзвінка і позичити грошей на лікування, що підтверджує її версію про вилучення в неї грошей, телефону і паспорта обвинуваченим в веранді будинку АДРЕСА_2 .

Показання обвинуваченого піддаються сумніву, оскільки він заперечує факт нецензурної лайки щодо потерпілої, про яку повідомляють два свідка: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , а також заперечує факт агресії, про що говорять ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як піддаються сумніву в частині відсутності а в нього агресії і показання зятя та доньки.

Згідно висновку експерта № 105 (а.п. 68-70) ОСОБА_5 , за обставин зазначених у постанові слідчого (а.п.67), з урахуванням даних з наданих документів з медичних установ, спричинені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в виді струсу головного мозку, синця в лівій скроневій ділянці голови в завушній області розміром 5x4см, ускладнену лівобічним гострим післятравматичним кохлеоневритом легкої степені з позитивною динамікою зміни слуху, садна розміром 2,5x1,2 см, та синця розміром 3x1,5 см, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, 4 синця на задній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третини розмірами 1x1 см, 1,5x1,5 см, 1,2x1,2 см, 3x2 см, синця на задній поверхні правої гомілки в середній третині розміром 4x3 см, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ушкодження у виді 4 синців на задній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третини розмірами 1x1 см, 1,5x1,5 см, 1,2x1,2 см,

3x2 см могли утворитись від не менше 4 травматичних дій пальців рук сторонньої особи.

Наявні ушкодження могли утворитись від не менше 1 дії в ділянку голови, не менше 5 дій в ділянки верхніх кінцівок, не менше 1 дії в ділянку правої гомілки, а всього 7 травматичних дій.

Допитана в судовому засіданні експерт підтвердила висновок, повідомивши, що ушкодження на задній поверхні правого передпліччя потерпілої могли утворитись від дії пальців рук сторонньої особи, а крововиливи на тілі можуть проявлятись з інтервалом до 2 годин. Кохлоневрит (закладеність вуха) виникає в сукупності ушкоджень від ударів в голову, удари наносились не дуже сильно, але з достатньою силою.

Виходячи із показань експерта, суд не вважає показання свідка ОСОБА_17 помилковими свідченням в частині того, що він не бачив ушкоджень у потерпілої, оскільки фельдшер її оглядав до спливу 2 годин з часу отримання нею зазначених тілесних ушкоджень. Він повідомляє , що за 25 хвилин приїхав на місце події і зразу оглядав потерпілу в будинку.

Слідчим експериментом (а.с. 71-77) за участі потерпілої підтверджується висновок СМЕ про механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. Судовий експерт у висновку та в судовому засіданні підтверджує, що тілесні ушкодження могли утворитись від ударів та здавлювань тіла потерпілої, а саме передпліччя.

Стороною захисту зазначається, що висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки постанова слідчим про призначення експертизи винесена 25.06.2017 року (а.п. 67), а саме провадження відкрито 27.06.2017 року (а.п. 21), тобто процесуальна дія вчинена до відкриття кримінального провадження.

Частина 1 ст. 86 КПК встановлює допустимим доказ, якщо він отриманий в порядку встановленому цим кодексом. Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Захисник вважає, що переплутано процесуальний порядок отримання висновку експерта, оскільки ще не було порушено справу за ст. 125 КК України, але постанова вже винесена за статтею, яка передбачає відповідальність за умисне спричинення тілесних ушкоджень. Цей факт встановлено судом. Ним також встановлено, що заява потерпілою подана 25.06.2017 року. В цей же день відкрито кримінальне провадження за ст. 186 ч. 1 КК України, в фабулі якого говориться про застосування до потерпілої насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я. Із змісту фабули внесених в ЄРДР відомостей та фактичних обставин справи проглядаються ознаки ч.2 ст.186 КК України. Чинний КПК дає право слідчому як процесуально самостійній особі міняти кваліфікацію злочину під час проведення досудового слідства, тому в межах злочину оговореного ст. 186 КК України слідчий мав право ухвалити зазначену постанову.
В межах відкритої слідчим справи за ст. 186 ч.1 КК України 25.06.2017 року, із змісту відомостей якої видно, що до потерпілої особи застосовано насильство, останнім ухвалено процесуально вірне рішення про призначення судово-медичної експертизи, незалежно від результатів СМЕ та подальшої кваліфікації дій обвинуваченого (злочинів), тому висновок експерта, як доказ, відповідає вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України. Заяви потерпілої про злочин зареєстровані (а.п.22,23) 25 червня 2017 року. Виходячи із змісту цих заяв, складено рапорт слідчим про заволодіння паспортом потерпілої.
Аналізуючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчинені злочину оговореного ст. 125 ч. 2 КК України - умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої. Дії його кваліфіковані вірно за ч.2 цієї статті, оскільки тілесні ушкодження він наносив потерпілій умисно, що випливає як з прямих показань потерпілої, так і з непрямих показань свідків, які спілкувались з нею зразу після події злочину.

Окрім проаналізованих судом доказів, вина ОСОБА_4 у відкритому заволодінні телефоном та грішми потерпілої підтверджується роздруківкою наданою оператором ПрАТ «Київстар», відповідно до якої 25.06.2018 року о 10 годині телефон ОСОБА_4 безпосередньо контактував з телефоном ОСОБА_5 ( а.п. 101-105) з`єднуючись з цим абонентом.

Те, що вона користувалась саме таким телефоном «LG-Р715» ІМЕІА: НОМЕР_1 , ІМЕІВ: НОМЕР_2 вартістю 750,00 грн. як власник підтверджується представленим нею (а.п. 129-132) упакуванням до цього мобільного телефону ІМЕІ якого НОМЕР_1 (а.п. 151). Вартість телефону на момент крадіжки становила 750,00 грн. (а.п. 133).

Те, що після 25.08.2017 року її телефон перестав працювати в ефірі в режимі з`єднання з іншими абонентами підтверджено інформацією щодо з`єднань абонентського номеру ОСОБА_5 ( а.п. 114, 126-127).

Ці докази у сукупності із наведеними доказами підтверджують вину ОСОБА_4 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі). Винуватість його доведена потерпілою стороною, дії його вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, а не за частиною другою цієї статті, оскільки тілесні ушкодження ним спричинялись потерпілій з метою відшукання швейної машинки, а не з метою заволодіння її грошима та телефоном.

Потерпіла являється громадянкою України, нею представлено копію паспорту (а.п. 134-138) серія НОМЕР_4 виданого 6 вересня 1997 року Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області на її ім`я та їз зазначенням в ньому її місця реєстрації.

У своїй заяві (а.п. 23) в день скоєння проти неї вказаних злочинів, вона повідомляє поліцейським письмово, що її паспортом заволодів обвинувачений. В судовому засіданні вона наводить подробиці, стверджуючи про те, що коли вони з братом йшли до ОСОБА_9 з його кармана виглядав її паспорт, який вона просила повернути, але брат їй сказав: «Без паспорта ти ніхто» і не віддав документ. За сукупності з іншими доказами, поза розумним сумнівом, суд вважає доведеним його вину в незаконному заволодінні шляхом відкритого викрадення паспортом ОСОБА_5 і дії його вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України. Але із обвинувачення слід виключити заволодіння іншим важливим особистим документом - карткою фізичної особи-платника податків (ідентифікаційний код) № НОМЕР_5 виданою 17 вересня 2008 року Державною податковою інспекцією у місті Хмельницькому на ім`я ОСОБА_5 , оскільки жодних доказів заволодіння нею суду не представлено і навіть не підтверджено, що ОСОБА_5 являлась володільцем такої картки.

Те, що її дві заяви подані без її особистого підпису, не впливає на приватне обвинувачення, оскільки стаття 478 КПК України не встановлює форму, а лише наголошує на подачі заяви, після якої починається кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення. Окрім двох письмових, потерпіла подала і усну заяву по телефону, що зафіксовано рапортом (а.п. 24) чергового поліції 25.06.2017 року. В кожній письмовій заяві (а.п. 22,23) обвинувачена попереджається про відповідальність за ст. 383 КК України, коментар до якої вказує на те, що достатньо навіть усного повідомлення для кваліфікації дій особи за 383 КК України. Тому, вона після поданих заяв, несла і несе передбачену законом відповідальність. Зазначені заяви і рапорт слідчого, який на них ґрунтується (а.п. 25), відповідають вимогам ст. 85, 86 КПК України. В судовому засіданні вона підтвердила написання вказаних заяв і підтримала приватне обвинувачення, не бажаючи примирення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши сторони, дослідивши матеріали кримінальної справи, дані, що характеризують особу обвинуваченого (а.п. 154 - він характеризується посередньо), прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Скоєні ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, суд кваліфікує за ст. 125 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному спричинені ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; за ч. 1 ст. 186 КК України - як умисні дії, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабежі): за ч. 3 ст. 357 КК України - як умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні паспортом ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких являється середнього ступеня тяжкості, інші невеликої тяжкості, особу винного, який досяг пенсійного віку, хворіє хронічними хворобами (а.п.188), соціально адаптований, проживає сім`єю, працює в домашньому господарстві.

Обставиною, що пом`якшує його покарання суд вважає те, що він вперше за 62 роки притягується до кримінальної відповідальності і злочини вчинив, відстоюючи світлу пам`ять померлого батька.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його вік він особа пенсійного віку, відношення до вчиненого він не визнає себе винним, дані про його особу, він являється з 14.04.2010 року пенсіонером, має значний життєвий досвід, вважає, що сестра його поступила щодо їх батька безчесно.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисні злочини і за наведених обставин вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання у виді штрафу.

Цивільний позов заявлений потерпілою підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 3938,60 грн.
На лікування вона витратила 1608 грн. 60 коп. - препарат Танакан їй рекомендовано висновком інституту отоларингології. Їй також рекомендовано Ортомол ментал, вартість його згідно товарного чека від 11.09.2017 року становить 2330,00 грн. Представлений в переліку препарат ОСОБА_18 не підтверджено доказами про необхідність його застосування, тому витрати 1425,20 грн. та 255,00 грн. судом не приймаються.
Проходячи медичне обстеження, вона сплатила 1070,00 грн. за надання медичних послуг із них: 820,00 грн. МТР та 250 грн. ультрадіагностика.
Всього на медичні послуги витрачено 5008,60 грн. = (3938,60+1070,00).
Також за подачу позову нею сплачено 704 грн. 80 коп., які слід стягнути з обвинуваченого. Нею не підтверджено вартість викраденого мобільного телефону, тому суд бере до уваги його вартість вказаний у довідці (а.п. 133) на момент викрадення 750,00 грн., які слід стягнути з відповідача, а також 1800,00 грн. відкрито викрадених коштів.

Витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 26.06.2017 року № 18 слід задовольнити.
Судом встановлено, що правову допомогу потерпілому в ході досудового слідства та судового розгляду надавав, як представник - адвокат, з яким була укладена угода. Про сплату останньому потерпілим коштів в зазначеній вище сумі підтверджено належним доказом. Отже, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілій, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає зазначені вище витрати потерпілою обґрунтованими та документально підтвердженими.
Всього стягнути 12558,60 грн. = (5008,60 грн. + 750,00 грн. + 5000,00 грн. + 1800,00 грн.)
Вимога про відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн. підлягає частковому задоволенню. Так відповідно до вимог ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, які зазнала особа у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Факт ушкодження і розладу здоров`я потерпілої підтверджений висновком та показаннями судово-медичного експерта. Потерпіла отримала ушкодження у власному будинку, зверталась у зв`язку з цим до медиків різного профілю, гаяла час, перенесла фізичний біль, оцінку сторонніх осіб жителів села Ломачинці, що в сукупності спричинило їй моральні страждання. Вона повідомляє, про продовження лікування він події злочину, що є характерним для людей її віку, тому використовуючи засаду розумності, виваженості, слід на її користь стягнути з обвинуваченого 7000,00 грн. Зменшуючи суму моральної шкоди, суд виходить із побутового характеру правовідносин та триваючого одного діяння обвинуваченого, яке охоплюється декількома складами злочинів.
Заходи забезпечення цивільного позову залишити без змін.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме диски СD-R з інформацією операторів мобільного зв`язку (а.с. 102, 126) залишити зберігатись в матеріалах справи. Упаковку від мобільного телефону «LG-Р715» та стислий посібник (а.с. 131-132) повернути потерпілій.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 - 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.125 КК України, ч. 1 ст. 186 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1020,00 грн.
-за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1190,00 грн.
-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1190,00 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 12558,60 грн. та моральну 7000,00 грн.
Речовий доказ - упаковку від мобільного телефону «LG-Р715» та стислий посібник (а.с. 131-132) повернути потерпілій ОСОБА_5 . Диски СD-R з інформацією операторів мобільного зв`язку залишити зберігатись в матеріалах справи.
На вирок протягом тридцяти діб з дня його проголошенням може бути подана апеляція до Апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд Хмельницької області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1