Дата документу Справа № 337/2000/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/510/18
Єдиний унікальний № 337/2000/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченоїОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

апеляційне провадження у даному кримінальному провадженні відкрито за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року,

яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Машевки Полтавської області, українку, громадянку України, освіта неповна середня, не заміжню, не працевлаштовану, місця реєстрації не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 23 жовтня 2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185, ст.75, п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено їй покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
На підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року, остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців 1 дня позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 обчислюється з моменту її фактичного затримання для направлення до відбування призначеного покарання після набрання вироком законної сили.

Згідно зі змістом вироку, 21 квітня 2016 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні коридору Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, 4-б, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до спеціаліста відділу прийому Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя ОСОБА_10 , яка, на її думку, безпідставно відмовила їй в оформленні виплат за соціальною допомогою, діючи умисно, маючи на меті спричинення останній тілесних ушкоджень, схопила ОСОБА_10 лівою рукою за шию, завдавши їй садна в області кута нижньої щелепи, на правій та лівій бокових поверхнях шиї, на задній поверхні шиї, які, згідно з висновком судово-медичного експерта №1485 від 21 квітня 2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду щодо її підзахисної змінити і призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу. Звертає увагу на ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, що остання має на утриманні двох неповнолітніх дітей, визнання вини, злочин було вчинено внаслідок тяжких особистих обставин.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 змінити і, застосувавши ст.79 КК України, звільнити останню від відбування призначеного їй покарання з випробуванням строком на 1 рік. Вважає, що суд мав усі підстави для застосування положення вказаної норми закону про кримінальну відповідальність, адже обставин, що негативно характеризують обвинувачену встановлено не було, обвинувачена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна дитина є віком до 7 років, обвинувачена визнала вину у вчиненні злочину. Злочини за які була засуджена ОСОБА_7 не є тяжкими чи особливо тяжкими.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.11.2016 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволено частково. Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 , задоволено. Вирок Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 20 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 , засуджено за ч.1 ст.125 КК України, змінено в частині призначення покарання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2017 року касаційна скарга потерпілої ОСОБА_10 задоволена, ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 30.11.2016 року щодо ОСОБА_7 скасована і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

До початку апеляційного розгляду кримінального провадження від захисника адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання, про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_7 , яке підтримала остання. В обґрунтування, клопотання зазначено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 було вчинено нею 21.04.2016 року, а санкція ст.125 ч.1 КК України передбачає покарання не пов`язане з обмеженням волі, тому на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, просить звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи клопотання; обвинувачену та її захисника, які підтримали клопотання; прокурора, яка не заперечувала проти клопотання захисника; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів, вважає, що заявлене захисником обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, 16 березня 2016 року, який відповідно до вимог ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_7 вказаного злочину.

Обвинувачена не заперечує проти закриття провадження з зазначених підстав, більш того разом із своїм захисником, звернулись до суду з таким клопотанням.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст.417, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, обвинувачена - звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України, а дане кримінальне провадження підлягає закриттю з зазначених підстав.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4