УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/914/18

14 вересня 2018 року
Костопільський районний суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

старшого слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Костопіль клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 - камінь сирець бурштин, вага якого становить 1 кг. 681 гр., який перебуває у власності та користуванні гр. ОСОБА_4 та встановити заборону відчуження, розпорядження та користування майном.

З клопотання вбачається, що Костопільським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000257 від 23.04.2018 року за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за фактом того, що 23.04.2018 року до Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_8 про те, що невідома особа, таємно, в ніч з 22.04.2018 року на 23.04.2018 року, шляхом віджиму металопластикового вікна проникла до приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрала машинки для стрижки волосся та інші різні перукарські обладнання.

05.09.2018 року в ході проведення санкціонованого обшуку в рамках даного кримінального провадження, в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено каміння, зовні схоже на бурштин - сирець, загальною вагою 1 кг. 681 гр.

Необхідність арешту майна слідчий обґрунтовує тим, що є підстави вважати, що вилучені предмети та речі, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також були об`єктом кримінально протиправних дій (предметом злочину) та набуті кримінально протиправним шляхом.

Заслухавши слідчого ОСОБА_3 , який клопотання підтримав, думку інших учасників судового провадження та дослідивши долучені матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується тільки на підставах, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України.

Відповідно до положень ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучене каміння, зовні схоже на бурштин - сирець відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема в клопотанні про арешт майна не доведено підстав вважати, що тимчасове вилучене майно відносно якого було подано клопотання про арешт є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або готуванням до вчинення такого правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000257 від 23.04.2018 року за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Також слідчий не навів доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню у разі не накладення арешту на каміння, зовні схоже на бурштин - сирець, стосовно якого будь-які процесуальні дії не проводяться.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, оскільки володільцю майна ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України чи іншого кримінального правопорушення, не оголошена, тимчасово вилучене майно не містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідно не має доказового значення у вказаному кримінальному провадженні, а також не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, із застереженням його відчуження та розпорядження на момент досудового розслідування.

За наведених вище обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно від 05 вересня 2018 року є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98,131, 170, 173,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про арешт майна - відмовити.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2018 року .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1