Справа № 715/703/18
Провадження № 1-кп/715/61/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2018 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою-спеціальною освітою, українця по національності, громадянина України, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.204 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, діючи умисно, в порушення Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 за № 481/95-ВР, Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» №1234 від 27.12.2002, для досягнення своєї злочинної мети, направленої на збут незаконно виготовлених підакцизних товарів та особистого збагачення, незаконно придбав з метою збуту та транспортував з метою збуту незаконно виготовлені тютюнові вироби.
Зокрема, 19.03.2017 ОСОБА_5 придбав у невстановленої слідством особи 40 ящиків тютюнових виробів марки «Марбле» без марок акцизного податку України, які з метою їх подальшого збуту 20.03.2017 транспортувались автомобілем марки «Mitsubishi Pajero» (д.н.з. не встановлений), через села Глибоцького району Чернівецької області. Через несправність, ОСОБА_5 залишив автомобіль в складському приміщенні гр-на ОСОБА_6 в с. Новий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області, не ставлячи до відома останнього про незаконність вантажу в авто.
Маркування українською мовою на споживчих упаковках зразка відсутнє, що не відповідає вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (із змінами та доповненнями) до сигарет, які реалізуються в Україні.
Марки акцизного податку України на споживчих упаковках зразка відсутні. Згідно з маркуванням зразок призначений лише для безмитного продажу («for duty free sale only»).
Результати лабораторних досліджень зразка за зовнішнім виглядом та показниками «Довжина сигарет», «Довжина фільтруючого мундштука» та «Вологість тютюну в сигаретах» відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 до сигарет; визначений показник «Масова частка пилу в тютюні сигарет» не відповідає вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004.
Згідно з п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну. Відповідно до п.п. 14.1.252 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України до тютюнових виробів відносяться в тому числі - сигарети з фільтром (згідно переліку).
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 cm. 204 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання з метою збуту, транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів.
30 березня 2018 року між прокурором відділу нагляду прокуратури Чернівецької області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істотності їхніх позицій.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю
визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:
а) беззастережно визнати вину в обсязі, встановленому повідомленням про підозру від 30 березня 2018 року у судовому провадженні;
б) сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Обвинувачений із запропонованим видом та мірою покарання згідний.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
Обвинувачений ОСОБА_5 , розуміє вид покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з сторони обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, незаконне придбання з метою збуту та транспортування з цією метою незаконно виготовлених тютюнових виробів.
Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.204 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за його вчинення законом передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду прокуратури Чернівецької області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування відносно нього ст. 1. п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, звільняються від покарання.
Тому суд дійшов висновку звільнити від відбування покарання ОСОБА_5 , оскільки він надав згоду на застосування по відношенню до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», повністю визнав свою вину, має дитину, якій на день набрання чинності цим Законом не виповнилось 18 років.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеністю вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
На підставі викладеного, ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», керуючись п. «в» ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року ст.ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду укладену 30 березня 2018 року між прокурором відділу нагляду прокуратури Чернівецької області радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.
Звільнити від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016.
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя: