Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням старшого слідчого слідчого відділу Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 (далі - слідчий) від 11 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Мирогоща, Дубенського р-ну, Рівненської обл., зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , підозрюваного у рамках кримінального провадження №0000485 за ч.1 ст.121 КК України;
За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді клопотання слідчого слідчим суддею ОСОБА_7 (далі прокурор) на ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року відносно ОСОБА_5 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб з утриманням у Рівненському слідчому ізоляторі.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 59 (п`ятдесят дев`ять) днів та покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; прибувати до органів досудового розслідування, прокуратури та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), а також інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну; утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 та спілкуватись з ним, лише з дозволу слідчого. Також роз`яснено ОСОБА_5 , що з метою контролю за його поведінкою працівники органу Національної поліції мають право з`являтись у його житло, вимагати надати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням ним, покладених на нього зобов`язань. Контроль за виконанням ухвали покладено на Дубенський ВП ГУНП України в Рівненській області та слідчого у даному кримінальному провадженні. Строк дії ухвали встановлено до 16-ї год. 09 липня 2018 року.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 .. Додає, що орган досудового розслідування у повному обсязі довів наявність ризиків, визначених у ст.177 КПК України, які можуть настати з боку ОСОБА_5 , з урахуванням характеру злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки підозрюваний застосовував кухонний ніж, наносив удар потерпілому цим ножем в область грудної клітки, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, що вказує на суспільну небезпечність кримінального правопорушення. Додає, що на даний час органом досудового розслідування також здобуто достатню кількість доказів, що свідчать про обгрунтованість підозри ОСОБА_5 , а ухвала постановлена з недооцінкою даних, що характеризують його особу, а тому слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вказала в ухвалі, що аналіз наданих доказів, зокрема за результатами проведених оглядів потерпілого, місця події, показань свідків та підозрюваного, наявний об`єктивний зв`язок дій підозрюваного ОСОБА_5 зі злочином, у якому він підозрюється, та дійшла висновку про наявність обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України. Разом з тим, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років, відсутність судимостей, відсутність скарг за місцем проживання, де ОСОБА_5 проживає з батьками та братом у власному будинку, тому має міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя зробила висновок про доведення лише ризику переховування від слідства та суду, а тому застосувала відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як такий, на її думку, зможе належним чином забезпечити позитивну процесуальну поведінку останнього та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо прийняття судом апеляційної інстанції рішення про задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла таких висновків.

В силу ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухала думку учасників процесу, дослідила фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що хоча слідчим і прокурором підтверджена обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного на даний час потреб досудового розслідування не виправдає, і такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого, на даний час - є недоцільним.

Також слідчий суддя врахувала, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, працевлаштований, проживає з батьками та братом у власному будинку та, хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за доведення вини у вчиненні якого, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`ять) до 8 (вісім) років, та на даний час, на думку слідчого судді, наявна доведеність лише ризику переховуватись від слідства та суду з боку підозрюваного ОСОБА_5 ..

За наведених обставин, слідчий суддя не вбачала необхідності застосування відносно ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, тому вирішила, що саме цілодобовий домашній арешт зможе належним чином забезпечити позитивну процесуальну поведінку останнього та виконання ним процесуальних обов`язків.

Із такими висновками слідчого судді місцевого суду колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується у повному обсязі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, із урахуванням положень якої у відповідності до вимог кримінального процесуального закону України, а саме ч.5 ст.9 КПК України, здійснюється кримінальне провадження в Україні, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р.); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р.); ризик вчинення обвинуваченим подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р.) та ризик спричинення обвинуваченим порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р.).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування обвинуваченого від правосуддя, а також, що обвинувачений знову вчинить інше кримінальне правопорушення, не можуть оцінюватися виключно з підстав суворості покарання, у випадку скерування обвинувального акта до суду та ухвалення вироку безпосередньо судом, зокрема слід враховувати й низку інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для попереднього ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і звязки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

Колегія суддів також зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини - як джерела права.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність даних, які охарактеризовують особу ОСОБА_5 , його родинні зв`язки, наявність постійного житла, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів уважає занадто суворим та таким, що не буде відповідати ступеню ризиків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, у даному випадку, зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_5 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в повній мірі зможе запобігти ризикам вказаним у клопотанні та забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор, у ході розгляду його апеляційної скарги, висновків слідчого судді не спростував та переконливих даних чи вказівок про існування ризиків, які б надали дійти висновку про прийняття апеляційним судом рішення щодо взяття під варту ОСОБА_5 у залі суду та згідно наданих його пояснень, суду апеляційної інстанції не надав.

На переконання колегії суддів, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені порушення норм КПК України, які б потягли за собою скасування ухвали, а тому таке судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 на строк 59 (п`ятдесят дев`ять) діб до 16-ї год. 09 липня 2018 року у рамках кримінального провадження №0000485 відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3