Дата документу Справа № 330/1856/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 330/1856/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/61/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 162 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 9 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Переможне Якимівського району Запорізької області, громадянин України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, на утриманні мас трьох малолітніх дітей,
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України та засуджений до 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Вироком вирішено питання речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 5 вересня 2016 року, приблизно об 11.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, незаконно проник через незамкнену калитку на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, не маючи на це дозволу власника, через зачинені на гачок двері, незаконно проник до приміщення літньої кухні, яка належить ОСОБА_10 , де був застигнутий ОСОБА_10 , після чого в процесі порушення недоторканості житла ОСОБА_10 , діючи умисно, кухонним ножем, який він тримав у лівій руці, наніс їй ним шість ударів в область грудної клітини справа, правої молочної залози, передньої черевної стінки, нижньої третини правого плеча і нижньої третини лівого стегна, та не менше трьох ударів кулаками в область обличчя, і не менше одного удару кулаком в область грудиної клітини, чим спричинив їй синець і садна на обличчі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, колючо-різані рани грудної клітини справа, правої молочної залози, передньої черевної стінки, нижньої третини правого плеча і нижньої третини лівого стегна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний, більше 6 але не більше 21 дня розлад здоров`я, закритий лінійний косий перелом нижньої третини тіла грудини без зміщення відламків, який кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В апеляційних скаргах:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, які суд визнав доведеними, вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. На думку прокурора, обставини злочину та його наслідки для потерпілої, свідчать про м`якість призначеного покарання.Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
- потерпіла за аналогічних підстав, викладених в апеляційній скарзі прокурора, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, та призначити ОСОБА_7 покарання вигляді 5 років позбавлення волі;
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, призначивши йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину і те, що він зобов`язався відшкодувати потерпілій будь-яку шкоду, незважаючи на те, що потерпілою не заявлений позов. Вказує на те, що судом не враховано те, що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, а також зобов`язання обвинуваченого стати на шлях виправлення через відмову від вживання алкогольних напоїв. Вважає, що суд при призначенні покарання безпідставно врахував судимість, яка погашена відповідно до ст. 89 КК України.
Також від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про застосування амністії та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має трьох неповнолітніх дітей.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просили звільнити його від відбування покарання за амністією. Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила задовольнити апеляційній скарги прокурора та потерпілої, не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі амністії.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, обвинуваченого, та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і потерпілої підлягають задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 162 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання, яке є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд послався на те, що обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, скоїв злочин відносно особи похилого віку, що визнано судом за обставини, що обтяжують покарання, послався на дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Проте суд, як вбачається зі змісту вироку, не врахував тяжкість злочину, його наслідки для потерпілої, якій обвинувачений завдав численні колото-різані рани, синці і садна, а також закритий лінійний косий перелом нижньої третини тіла грудини, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 127 є тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості (а.с. 67), а також безпідставно визнав негативні відомості про особу обвинуваченого, викладені у характеристиці, такими, що позитивно характеризують обвинуваченого (а.с. 60), а тому без достатніх на те підстав призначив мінімальне покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 162 КК України.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує обставини, які впливають на призначення покарання: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, як обставини, що пом`якшують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та проти особи похилого віку як обставини, що обтяжують покарання, обставини вчинення злочину та завдану шкоду здоров`ю потерпілої, та вважає можливе призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У зв`язку із задоволенням апеляційних скарг прокурора і потерпілої, та посилення призначеного судом першої інстанції покарання, апеляційна скарга обвинуваченого про суворість покарання, призначеного районним судом, є безпідставною та задоволенню не підлягає.
В той же час, розглядаючи клопотання захисника про застосування до обвинуваченого положень Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року, колегія суддів вважає за необхідне застосувати щодо обвинуваченого, який має трьох неповнолітніх дітей, та не позбавлений батьківських прав, положення п. «в» ст. 1 вищевказаного Закону, відповідно до якої звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які засуджені за умисні не тяжкі злочини, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скарги прокурора задовольнити, апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 9 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4