справа № 488/3437/17
провадження № 1-кп/488/102/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових за №0001689, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, учня 9-В класу Вечірньої школи м.Миколаєва №1, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В

25.06.2017 року приблизно о 13 годин 00 хвилин у обвинуваченого ОСОБА_6 , під час його перебування за місцем свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , виник умисел на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свою мету, обвинувачений таємно шляхом вільного доступу із приміщення ванної кімнати названої квартири, скориставшись відсутністю вдома інших її мешканців, викрав змішувач для рукомийника, вартістю 420 гривень 00 копійок, що належить останній.

Після чого з викраденим майном з місці вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на згадану суму.

Крім того, того ж дня приблизно о 17 годині 00 хвилин у ОСОБА_6 , під час його перебування за місцем свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , знов виник умисел на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свою мету, обвинувачений таємно шляхом вільного доступу із приміщення ванної кімнати названої квартири, скориставшись відсутністю інших осіб, викрав пральну машинку «Веко», вартістю 1250 гривень, що належить останній.

Після чого з викраденим майном з місці вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на згадану суму.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих злочинів, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що в літку 2017 року він разом із матір`ю тимчасово проживав в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 .. В денну годину 25.06.2017 року, коли крім нього в названій квартирі нікого не було, у нього виник умисел на крадіжку. З цією метою він демонтував в ванній кімнаті кран, та викрав змішувач для рукомийника, який виніс із квартири і в подальшому продав. Повернувшись того ж дня до квартири, він, скориставшись відсутністю матері та потерпілої, вирішив знов вчинити крадіжку, та, запросивши для допомоги знайомого, якому не розповів про свій намір, викрав із приміщення кухні пральну машинку.

Аналогічні показання обвинувачений дав під час проведення слідчого експерименту, що відображено у відповідному протоколі від 21.08.2017 року

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, винуватість останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується іншими доказами дослідженими судом.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.07.2017 року, ОСОБА_7 , звернувшись до Корабельного райвідділу поліції, повідомила, що у період з 23.06.2017 року по 26.06.2017 року із її квартири АДРЕСА_3 , невідомими особами вчинено крадіжку, належного їй майна, а саме: змішувача для рукомийника та пральної машинки «Веко».

Згідно товарного чеку № 763, змішувача для рукомийника потерпіла придбала 05.01.2017 року за 450 гривень.

Відповідно даних протоколу огляду від 18.07.2017 року та фототаблиці до нього, місцем вчинення злочину є квартира АДРЕСА_3 , яка згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.08.2004 року, належить ОСОБА_7 ..

Згідно заяви ОСОБА_8 , остання добровільно видала працівникам поліції пральну машинку «Веко», яку придбала у невідомих хлопців 25.06.2017 року.

Як слідує із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання, свідок ОСОБА_8 серед чотирьох молодих хлопців, зображених на фотознімках, впізнала ОСОБА_6 як особу, у якої вона придбала пральну машинку « ОСОБА_9 ».

Відповідно висновкам експерта ( акт № 09/3-291 від 17.08.2017 року, ринкова вартість пральної машинки «Веко», бувшої у використанні, станом на 26.06.2017 року становила 1255 гривень.

Згідно постанови органу досудового розслідування від 19.08.2017 року названа пральна машинка визнана речовим доказом по кримінальному провадженню та відповідно зберігальної розписки передана на зберігання потерпілій.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого про умови його життя і виховання, та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Дії обвинуваченого, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України. Дії останнього, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; та дані про особу обвинуваченого, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, в цілому характеризується посередньо, навчається, виховується у сім`ї з середнім матеріальним достатком, на профілактичному обліку у службі у справах дітей адміністрації Корабельного району не перебуває, мати останнього має позитивний влив на нього. Крім того, суд приймає до уваги, що під час досудового розслідування потерпілій працівниками поліції частково повернуто викрадене у неї майно.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчинених ним злочинах та вчинення злочинів неповнолітнім.

Враховуючи фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому, суд переконаний, що досягти мети виправлення обвинуваченого можливо і без ізоляції його від суспільства, тому на підставі положень ст.75, 104 КК України він може бути звільненим від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

В той же час в судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом був неповнолітнім.

Прокурор, захисник та законний представник неповнолітнього обвинуваченого не заперечували проти застосування до обвинуваченого акту амністії.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно п. «а» ст.. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, суд звільняє від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Як слідує із свідоцтва про народження, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент вчинення злочинів був неповнолітнім. Згідно категорій визначених ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України, а процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта згідно з положеннями ст.124 КПК України та ст.. 33 ЦК України, стягнути з матері неповнолітнього обвинуваченого, який не має заробітку - ОСОБА_10 .

Керуючись ст. 374, 375 КПК України, п. а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, та покласти на останнього, на підставі ст.. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п."а" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, що складають 1979,20 гривень.

Речові докази по кримінальному провадження, а саме: пральну машинку «Веко», що належить потерпілій ОСОБА_7 , та знаходяться у неї на зберіганні залишити в розпорядженні останній.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення , з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1