Справа № 729/715/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/421/2018
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000421 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Самойлівка, Саратовської області РФ, проживає у АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта вища, ФОП, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Вироком місцевого суду встановлено, що 10 липня 2016 року, близько 13.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на території Бобровицького центрального ринку, що розташований у АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс останній один удар пластиковим відром по голові, в результаті чого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначив, що він, розмахуючи пластиковим відром, оборонявся від ОСОБА_7 та її родичів, які з погрозами завдання йому тілесних ушкоджень гнались за ним по території ринку, проте судом було покладено в основу вироку показання потерпілої та свідків у перекрученому виді. Вказав, що судом не було критично розцінено показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 , які є між собою близькими родичами, а також свідка ОСОБА_12 , яка також є зацікавленою у спотворенні фактів. У той же час, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 судом було перекручено та покладено в основу його обвинувачення, відхиляючи показання вказаних осіб як доказ його невинуватості. Також зазначив, що в жодному із процесуальних документів не було вказано конкретного місця скоєння кримінального правопорушення. Крім того, органом досудового розслідування ні йому, ні свідкам сторони захисту не було запропоновано провести слідчі експерименти для вставлення істини по справі. Зазначив, що судом було порушено його право на допит свідка ОСОБА_19 , який був активним учасником подій 10 липня 2016 року. Вказав, що місцевим судом була порушена таємниця нарадчої кімнати, оскільки під час перебування у нарадчій кімнаті, у головуючої судді 29.01.2018 року на розгляді була цивільна справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_20 . Також обвинувачений не погодився із висновком суду щодо відсутності в його діях необхідної оборони.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, та показав, що у нього з потерпілою, яка теж працює на Бобровицькому центральному ринку, склались тривалі неприязні відносини. 10 липня 2016 року, близько 13.00 год., на ринку, між ним та потерпілою знову виник конфлікт, у ході якого мати потерпілої ОСОБА_11 підняла халат і сказала, щоб він її поцілував у сідниці. Після її слів, він узяв відро з помиями та вилив його на неї. Потім узяв пусте відро, пакет зі сміттям і побіг у сторону смітника. За ним побігла ОСОБА_7 та її батьки, висловлюючи при цьому погрози у його бік. Він відчував загрозу своєму здоров`ю, життю, тому тікав від них, розмахуючи відром, у зв`язку з чим потерпіла сама могла наткнутися на пластикове відро. Коли вони його догнали, то всі почали його бити кулаками в різні частини тіла. Крім того, в його сторону був кинутий камінь, можливо і від його удару відро розбилося. Наполягав на тому, що жодних ударів відром він ОСОБА_7 не завдавав. Проти застосування до нього положень Закону України «Про амністію в 2016 році» категорично заперечив.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції показала, що вже тривалий час має з обвинуваченим неприязні стосунки. 10.07.2016 року, близько 13 години, на Бобровицькому ринку, між ними знову виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_9 почав її ображати, на що вона намагалася не реагувати. Під час конфлікту її мати - ОСОБА_11 хотіла з ним поговорити, але він взяв відро з помиями та вилив на неї і після цього почав тікати та кричати, що його не доженуть. Її мати побігла слідом за ним, і коли вони звернули за контейнери, вона побігла напереріз і фактично зіткнулася з ОСОБА_9 . Побачивши ОСОБА_7 , обвинувачений трохи відскочив, замахнувся та вдарив її відром по голові, ближче до ока. Від цього удару відро розламалося на уламки, а вона отримала забійну рану над бровою в ділянці лівого ока. Наполягала на тому, що ні вона, ні її батьки ніяких погроз на адресу ОСОБА_9 не висловлювали і тілесних ушкоджень йому не завдавали.

Свідок ОСОБА_11 у місцевому суді показала, що 10.07.2016 року їй зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила про те, що ОСОБА_9 викручує її доньці руки. Коли вона підійшла до обвинуваченого, між ними почалася сварка, у ході якої він взяв відро з помиями та вилив на неї, а сам із пустим відром почав тікати в бік смітника. Вона інтуїтивно побігла за ним, оскільки після такого вчинку за ним би побіг кожний. Їй 57 років і заподіяти йому тілесні ушкодження вона не могла, ніяких погроз, які б загрожували здоров`ю обвинуваченого вона не висловлювала. Приблизно за 3-5 метрів вона побачила, як обвинувачений вдарив відром її доньку ОСОБА_21 по голові. Після цього остання зверталась за медичною допомогою та проходила курс лікування.

Допитана у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_12 показала, що потерпіла ОСОБА_7 , яка працює в неї продавцем на ринку, скаржилась на постійні конфлікти з обвинуваченим. 10.07.2016 року потерпіла їй поскаржилася на ОСОБА_9 , про що вона розповіла своєму чоловікові, який підійшов до ОСОБА_9 та запитав, за що він ображає її продавця. Між ними виникла сварка. У цей час до них підійшла ОСОБА_7 та зробила обвинуваченому зауваження, на що останній почав заламувати їй руки. ОСОБА_12 викликала директора ринку та матір потерпілої. Коли прийшла ОСОБА_11 , між нею та ОСОБА_9 також почалася лайка, в ході якої останній вилив на матір потерпілої відро з помиями і почав тікати у бік смітника. ОСОБА_11 побігла слідом за ним, а потерпіла через деякий час побігла напереріз між контейнерами коротшою дорогою. Приблизно за 10 метрів ОСОБА_12 чітко бачила, як обвинувачений умисно наніс ОСОБА_22 удар відром по голові. У той момент ніякої загрози його життю та здоров`ю не було, оскільки перед ним були лише жінки.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції показала, що 10 липня 2016 року на Бобровицькому ринку вона чула крики і бачила, як за ОСОБА_9 бігли батьки потерпілої, які є людьми похилого віку, а сама потерпіла вибігла з другої сторони контейнерів з піднятими руками. Коли вони бігли за обвинуваченим, то щось кричали на його адресу. Свідок бачила, як ОСОБА_9 замахнувся відром та вдарив ним потерпілу по голові.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_14 показав, що 10.07.2016 року на ринку бачив, як біг обвинувачений ОСОБА_9 , а потім із-за контейнера вибігла потерпіла ОСОБА_23 . Ніяких погроз у бік ОСОБА_9 він не чув і не бачив, щоб потерпіла завдавала йому тілесні ушкодження, ніяких предметів в її руках не було. Коли вибігла ОСОБА_7 , він побачив, що обвинувачений штовхнув відро у бік потерпілої.

Окрім показів потерпілої та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_7 від 10.07.2016 року до Бобровицького відділення поліції, згідно якої остання просила притягнути до відповідальності ОСОБА_9 , який 10.07.2016 року на центральному ринку завдав їй тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2017 року, за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , під час якого вони розповіли, що 10.07.2016 року, на центральному ринку, ОСОБА_9 ударив відром в ліву частину голови ОСОБА_7 , після чого відро розбилося;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2017 року, за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 10.07.2016 року, на центральному ринку м. Бобровиця, ОСОБА_24 ударив її відром у ліву частину голови;

- висновком експерта № 104, відповідно до якого: у ОСОБА_7 , 1982 року народження мали місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синців на обличчі (в ділянці лівого ока) закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупого предмету по механізму удару, у тому числі за обставин, вказаних у постанові; давність виникнення тілесних ушкоджень може відповідати строку 10.07.2016 року; всі наявні тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання обвинуваченого на незазначення в процесуальних документах конкретного місця скоєння кримінального правопорушення є безпідставним, оскільки згідно протоколів слідчих експериментів місце вчинення злочину було встановлено, а саме - Бобровицький центральний ринок. Даний факт також був підтверджений не тільки показаннями потерпілої, свідків, а і самим обвинуваченим, які вказували на одне те саме місце, де відбувся конфлікт.

Твердження ОСОБА_9 , що органом досудового розслідування ні йому, ні свідкам сторони захисту не було запропоновано провести слідчі експерименти для вставлення істини по справі є непереконливими, так як матеріали кримінального провадження не містять жодного клопотання обвинуваченого з цього приводу.

Місцевим судом обґрунтовано не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_18 , яка стверджувала, що потерпіла побігла за ОСОБА_9 із каменем у руці, так як вона є дружиною обвинуваченого і в такий спосіб намагалася допомогти останньому уникннути відповідальності за скоєне.

Доводи ОСОБА_9 про наявність в його діях саме необхідної оборони, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів того, що обвинувачений заподіяв ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілої, стороною захисту надано не було.

Крім того, зі слів обвинуваченого, його вага становить 110 кг, в той час як вага ОСОБА_7 складає близько 55 кг. На думку колегії суддів, це також спростовує твердження ОСОБА_9 про те, що він діяв у межах необхідної оборони, захищаючись від незаконних посягань з боку потерпілої.

Разом з тим, умисел ОСОБА_9 на заподіяння потерпілій тілесного ушкодження підтверджується самим механізмом його заподіяння шляхом нанесення удару пластиковим відром про голові останньої із значною силою, так як від удару відро повністю розбилося на шматки, що в свою чергу спростовує версію обвинуваченого стосовно того, що ОСОБА_7 сама наткнулась на відро, коли гналася за ним.

Доводи сторони захисту про те, що судом не було критично оцінено показання потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , які є між собою родичами, а також свідка ОСОБА_12 , яка також є зацікавленою у спотворенні фактів, є неспроможними, оскільки свідчення вищевказаних осіб не викликають сумніву, є послідовними та узгоджуються з показаннями інших свідків, зокрема, Нерсісян- ОСОБА_25 , ОСОБА_14 та іншими матеріалами кримінального провадження, з чим погоджується і колегія суддів.

Твердження апелянта про те, що місцевим судом була порушена таємниця нарадчої кімнати, оскільки під час перебування у нарадчій кімнаті по даному кримінальному провадженню, у головуючої судді 29.01.2018 року на розгляді була цивільна справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_20 , не заслуговують на увагу.

Як убачається з довідки Бобровицького районного суду від 29 січня 2018 року, розгляд вищевказаної цивільної справи було відкладено на 26.02.2018 року, у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_9 .

Доводи обвинуваченого про порушення судом першої інстанції його права на допит свідка ОСОБА_19 є непереконливими, оскільки вказане клопотання сторони захисту було розглянуто судом з дотриманням вимог кримінального процесуального закону і не свідчить про неповноту судового розгляду, а також жодним чином не вплинуло на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення по справі, з чим погоджується колегія суддів.

Відтак, позицію обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 січня 2018 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4