Справа № 468/742/18-к 1-кп/468/105/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

30.10.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000088, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 23.02.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , судового розпорядника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 року в вечірній час близько 16.00 год. в с. Тарасівка Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_6 прийшов до домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та на вході у будинок вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , невірно оцінивши обставини події та не з`ясувавши причини приходу потерпілого, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно штовхнув ОСОБА_6 в область грудної клітини, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав назад. Під час падіння ОСОБА_6 вдарився лівою рукою, в результаті чого отримав тілесне ушкодження у виді осколкового перелому лівої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 не визнав та вказав, що він близько 15.40 год. заходив до ОСОБА_6 додому з приводу боргу останнього в сумі 50 грн., який виник у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 раніше підвозив ОСОБА_6 , але ОСОБА_6 був вдома з ножем, в них виникла сварка та ОСОБА_6 вигнав обвинуваченого. Обвинувачений повернувся додому після 18.00 год. та ліг спати. Через деякий час обвинувачений прокинувся, оскільки почув, що хтось гупає в двері та крик своєї дружини та побачив в темноті на вході в будинок силует чоловіка, в якого в руках було щось біле та, побоюючись за своє життя та життя сім`ї, виштовхнув із силою руками вказаного чоловіка з веранди та той, зробивши кілька кроків назад, впав на подвір`ї біля металевої бочки. Тоді ОСОБА_3 зрозумів, що це був ОСОБА_9 , який, впавши, обізвався до нього. ОСОБА_9 був нетверезий, після падіння він підвівся та пішов з двору обвинуваченого, обвинувачений ударів потерпілому не завдавав та він не скаржився на будь-які тілесні ушкодження. Білий предмет в руках ОСОБА_6 обвинувачений сприйняв як ніж, який був в потерпілого вдома вдень, коли обвинувачений до нього заходив. Після вказаної події в будинку обвинуваченого біля вхідних дверей поряд з клямкою була розбита шибка.

Пред`явлений потерпілим позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого обвинувачений не визнав.

Покази обвинуваченого спростовуються, а його вина у вчиненні злочину підтверджується комплексом досліджених в суді доказів.

З показань потерпілого ОСОБА_6 слідує, що 21.02.2018 року до нього приходив обвинувачений та нагадав йому про борг в сумі 50 грн., який потерпілий був йому винен за надані послуги з перевезення. В цей час потерпілий вдома чистив цибулю, тому в нього був ніж. Потерпілий сказав обвинуваченому, що поверне борг наступного дня. 22.02.2018 року в період з 15.00 год. до 16.00 год. потерпілий приніс додому ОСОБА_10 борг, прийшовши до двору, він кілька разів погукав ОСОБА_10 , але ніхто не вийшов, тому потерпілий зайшов у двір та постукав у веранду. До нього вийшов ОСОБА_10 та спитав чому ОСОБА_9 приніс так мало грошей та відштовхнув ОСОБА_9 до бочки, яка стояла в дворі, та ОСОБА_10 схопив потерпілого за шию, а потім почав бити ногами, своїми діями ОСОБА_10 зламав йому руку. Потерпілий повідомив обвинуваченому, що той зламав йому руку, після чого потерпілий покинув двір обвинуваченого. Вдома сусідка потерпілого ОСОБА_11 допомагала накласти йому шину на руку та поки потерпілий чекав на приїзд швидкої допомоги, він випив 250 грам горілки, щоб послабити відчуття болі. У зв`язку з отриманим переламом руки потерпілий був лікуватись, на що витратив 4894,02 грн., які просив стягнути з обвинуваченого. Також потерпілий вказав, що протиправними діями обвинуваченого йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у зазнанні фізичного болю, емоційних стражданнях, втраті нормальних соціальних зв`язків з друзями, порушенні звичайного ритму життя. Розмір моральної шкоди потерпілий оцінив в 40000 грн.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що проживає однією сім`єю з обвинуваченим ОСОБА_10 та після даних подій в неї склались неприязні відносини з потерпілим ОСОБА_9 . Щодо обставин даної справи свідок повідомила, що ввечері в період з 18.00 год. до 19.00 год. вона дивилась по телевізору серіал та почула дзвін розбитого скла, хтось намагався зайди з вулиці, при цьому світло горіло тільки в кімнаті а в сінях було темно. Обвинувачений в цей час спав в будинку та, прокинувшись, виштовхав ОСОБА_9 , який намагався зайти до них в будинок, при цьому ОСОБА_9 виражався нецензурно. Обвинувачений на вулицю не виходив взагалі, а виштовхавши на вулицю Бенька, повернувся в кімнату. До цього ОСОБА_9 жодного разу не приходив до них додому.

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснила, що її сусід ОСОБА_9 попросив в неї 50 грн. щоб віддати борг ОСОБА_10 . Наступного дня, в четвер приблизно о 16.00 год. вона позичила ОСОБА_9 вказані кошти, при цьому ОСОБА_9 був тверезий. Через півгодини ОСОБА_9 зателефонував свідку та сказав, що ОСОБА_10 поламав йому руку. Коли потерпілий після 17.00 год. прийшов до свідка з поломаною рукою то вже був випивший та на питання свідка сказав, що випив, бо болить рука. Обставин події свідок не бачила, але потерпілий їй повідомляв, що ОСОБА_10 бив його по обличчю та штовхнув і потерпілий вдарився рукою об бочку. Свідок їздила того вечора разом з потерпілим до лікарні. Наступного дня після вказаних подій ОСОБА_9 вже не міг повідомити їх подробиці.

Відповідно до заяви від 23.02.2018 року ОСОБА_6 звернувся до поліції з заявою про злочин, вказавши, що 22.02.2018 року мешканець с. Тарасівка на ім`я ОСОБА_14 заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді переламу руки.

Відповідно до довідки Баштанської ЦРЛ ОСОБА_6 був оглянутий лікарем з приводу переламу лівої руки 22.02.2018 року о 20.20 год.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 40/12 від 26.04.2018 року у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у виді осколкового перелому лівої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням. За ознакою тривалості розладу здоров`я дане тілесне ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Дане ушкодження могло утворитись 22.02.2018 року як внаслідок удару твердим тупим предметом в ділянку перелому, так і внаслідок удару рухомою рукою об подібний предмет (наприклад при падінні). Розмежувати два вказаних механізми утворення наявного тілесного ушкодження неможливо.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 року слідує, що підозрюваний ОСОБА_3 на місці в присутності понятих розповів та показав обставини, за яких ОСОБА_6 намагався потрапити до його будинку, розбивши шибку біля дверей, а він його штовхнув в область грудної клітини від чого ОСОБА_6 , зробивши кілька кроків назад впав в дворі на спину, вдарившись лівою рукою об металеву бочку, яка стояла на той час в дворі поряд з місцем падіння ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 05.05.2018 року потерпілий ОСОБА_6 в присутності понятих розповів та показав обставини та механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 22.02.2018 року на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме те, що він прийшов до ОСОБА_10 віддати борг та в дворі вказаного домоволодіння між виникла бійка, в ході якої ОСОБА_10 звалив ОСОБА_9 на землю та той впав на лівий бік, після цього ОСОБА_10 намагався вдарити його ногою в обличчя та потерпілий закрився руками і відчув різкий біль в руці та почав кричати і ОСОБА_10 припинив його бити.

Оцінюючи показання обвинуваченого щодо того, що він не заподіював потерпілому тілесні ушкодження за обставин, які є предметом судового розгляду, суд враховує, що обвинувачений визнає той факт, що він з силою штовхнув потерпілого в область грудної клітини, від чого останній впав на землю, та вказані твердження обвинуваченого підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №40/12 від 26.04.2018 року, відповідно до якої виявлені в потерпілого ушкодження могли утворитися при падінні.

При цьому, з показань потерпілого та свідка ОСОБА_13 того вечора потерпілий до того, який прийшов до обвинуваченого, тілесних ушкоджень не мав, при цьому потерпілий прийшов додому до обвинуваченого саме з приводу повернення ним боргу обвинуваченому.

При цьому, свідок ОСОБА_13 вказала, що потерпілий позичив в неї гроші, щоб віддати борг обвинуваченому в 16.00 год., а вже через півгодини зателефонував та повідомив, що обвинувачений зламав йому руку.

Оцінюючи показання потерпілого, суд, по-перше, керується межами судового розгляду, визначеними ст. 337 КПК України, та не оцінює показання, які виходять за межі пред`явленого обвинувачення (щодо завдання обвинуваченим потерпілому ударів), по-друге, суд також враховує неприязні відносини, що склалися між потерпілим та обвинуваченим, а тому вважає достовірними показання потерпілого в тій частині, яка узгоджується з іншими доказами по справі.

Аналогічно оцінюючи показання свідка ОСОБА_12 суд також враховує, що вказаний свідок є членом сім`ї обвинуваченого та неприязні відносини, що склалися між потерпілим та обвинуваченим, тому є заінтересованою у результатах розгляду справи, при цьому, вказаний свідок безпосереднім очевидцем подій, що відбувались в іншому приміщенні та очевидцем обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не була.

Обставина, щодо відсутності однієї із шибок у вікні біля вхідних дверей будинку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 зафіксована в протоколі слідчого експерименту з ОСОБА_3 03.05.2018 року, тобто значно пізніше подій, які є предметом судового розгляду, що викликає обґрунтовані сумніви в дійсності обставин, щодо того, що вказану шибку було вибито саме при обставинах, які є предметом судового розгляду та саме потерпілим.

Сторона захисту вказує, що ОСОБА_3 діяв в умовах необхідної оборони. Суд, при цьому, оцінивши досліджені докази та фактичні обставини справи, приходить до висновку про те, що обвинувачений не перебував в стані необхідної оборони. Такий висновок слідує з того, що потерпілий, прийшовши додому до обвинуваченого, фактично не мав на меті будь-яким чином посягати на охоронювані законом правовідносини та його візит до обвинуваченого був зумовлений необхідністю повернення боргу обвинуваченому, про що окрім власне потерпілого ОСОБА_6 вказала і свідок ОСОБА_13 , отже потерпілий ніякої реальної загрози для обвинуваченого чи небезпеки для його сім`ї не становив та реального посягання не здійснював. Тому обвинувачений мав можливість з`ясувати дійсні причини приходу потерпілого до нього додому, проте, невірно оцінивши обставини події та не з`ясувавши причини приходу потерпілого, без будь-яких питань та розмов одразу почав застосовувати фізичну силу до потерпілого. Повідомлення обвинуваченого, що потерпілий при собі мав білий предмет, який обвинувачений сприйняв як ніж нічим не підтверджені та є намаганням уникнути відповідальності. Більш того, обвинувачений сам вказав, що впізнав у невідомій особі, яка намагалась зайти до його будинку, ОСОБА_6 вже, коли вона впала від його поштовху та обізвалась, тому відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_3 застосовуючи силу до невідомої на той час їй особи, мав достатні підстави вважати, що в неї у руках ніж, який він бачив вдома у ОСОБА_6 .

За такого, в обстановці, що склалася, обвинувачений не усвідомлював, але міг усвідомлювати відсутність реального суспільно небезпечного посягання та мав змогу з`ясувати причини приходу до нього потерпілого та визначитись чи дійсно відбувається протиправне посягання на його житло, тому він відповідно до ч.4 ст. 37 КК України підлягає кримінальній відповідальності за заподіяння потерпілому шкоди через необережність.
При цьому, дослідженні в судовому засіданні докази у своїй сукупності свідчать, що ОСОБА_3 штовхнувши з силою потерпілого ОСОБА_6 від чого той, втративши рівновагу, впав назад, не мав умислу на заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Обстановка та обставини, при яких обвинувачений штовхнув потерпілого, а саме: те, що потерплий при падінні назад не міг бачити предметів, на які міг впасти та приготуватись до удару при падінні, наявність позаду потерпілого металевої діжки, про що обвинувачений знав, оскільки події відбувались в його дворі, вказують на те, що обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (спричинення від падіння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості), хоча повинен був та міг їх передбачити з врахуванням описаних обставин.

Таким чином, обвинувачений заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді осколкового перелому лівої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням з необережності, а саме - злочинної недбалості.
Отже описані вище обставини вказують на доведеність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

При цьому, з обвинувачення слід виключити обставини щодо умислу обвинуваченого на завдання тілесних ушкоджень, оскільки це виходить за межі інкримінованого ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та слід виключити з обвинувачення те, що дії обвинуваченого були ним вчинені у зв`язку з раптово виниклою сваркою між ним на потерпілим, оскільки даний факт сварки та наявність будь-яких причин для такої сварки жодним належним достатнім та допустимим доказом не підтверджений, натомість судом вище описані обставини та підстави діяння ОСОБА_3 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину з необережності.

З врахуванням особи винного, тяжкості вчиненого злочину, та описаних вище обставин, суд приходить до висновку про достатність призначення покарання обвинуваченому у виді громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Тому з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 4894,02 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, завданої в результаті лікування потерпілого з отриманими ушкодженнями.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За такого протиправними діями обвинуваченого щодо потерпілого, які знайшли своє вираження в заподіянні останньому тілесних ушкоджень, потерпілому була завдана моральна шкода, при цьому стороною потерпілого не надано суду відомостей, які б підтвердили обставини вказані в позовній заяві щодо порушення внаслідок дій обвинуваченого життєвих зв`язків потерпілого, погіршення внаслідок цього його стану здоров`я, втрату психологічної рівноваги саме у зв`язку з діянням обвинуваченого, яке є предметом даного судового розгляду

Вирішуючи питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь потерпілого в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, відносини між потерпілим та обвинуваченим, обставини, які передували конфлікту, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим відносно потерпілого злочину.

У підсумку, з врахуванням наведеного, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди має бути задоволений частково та з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 2000 грн., необхідних для компенсації перенесених моральних страждань внаслідок вчиненого злочину.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

В зв`язку з цим в рахунок відшкодування заподіяної шкоди підлягає задоволенню позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого, в розмірах встановлених фактичних витрат в сумі 5024,47 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, і призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 4894 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири) гривні 02 копійки в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Миколаївської міської лікарні № 5 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) гривні 47 копійок в рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: