АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1880/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2018 року задоволено клопотанняслідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.03.2018 року було виправлено описку в ухвалі слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2018 року та зазначено вірну адресу майна, на яке було накладено арешт, а саме: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подала в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу,в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2018 року, скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник зазначає, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на квартиру, власник майна не повідомлявся та присутній не був, а копію оскаржуваної ухвали було отримано лише 14.03.2018 року.
Мотивуючи апеляційні вимоги представник зазначає, що клопотання про арешт майна було подано не уповноваженою на те особою, у зв`язку із порушенням правил територіальної підслідності. ОСОБА_6 є добросовісним власником арештованого майна, яка придбала квартиру для власного проживання та не має на меті її відчужувати.

Також зазначає, що до клопотання слідчого не були надані докази про обізнаність ОСОБА_6 про можливе незаконне заволодіння невстановленою особою арештованою квартирою шляхом вчинення шахрайських дій.

Додана слідчим до клопотання постанова про визнання майна речовим доказом від 20.11.2017 року містить в собі ознаки фальсифікації, оскільки слідчий зазначає про реалізацію квартири 22.11.2017 року.

Прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 15.02.2018 року без виклику власника майна. Про існування оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, вона дізналася 14.03.2018 року після отримання її копії і даний факт не спростовується матеріалами провадження.

Оскільки представник власника майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу 16.03.2018 року, тобто в межах визначених законом п`ятиденного строку, визначений законом строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому він не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0015377 від 14.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
Органом досудового розслідування зазначено, що невстановлена особа 15.08.2017 року, використовуючи завідомо підробні особисті документи на ім`я ОСОБА_10 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також підробні документи на право власності на кватиру за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , провів державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В подальшому право власності на вказану квартиру 27.10.2017 року перейшло до ОСОБА_12 , який в свою чергу 22.11.2017 року реалізував вказану квартиру ОСОБА_6 .

Також, зазначено, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно невстановленою особою, яка використовувала особисті документи померлого ОСОБА_10 , приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 було подано інвестиційний контракт №151/Ж від 01.08.2006 року, що укладений між AT ХК «Київсміськбуд» та ОСОБА_10 , акт прийому-передачі новозбудованого об`єкту від AT ХК «Київсміськбуд» інвестору ОСОБА_10 , довідку про сплату ОСОБА_10 100% вартості новозбудованого об`єкту, довідку з КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.08.2017 року, про те, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності не зареєстрована. На підставі наданих документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 було проведено державну реєстрацію права власності, внаслідок чого право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_10 (який на день проведення реєстрації помер).

Згідно листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, квартира за адресою АДРЕСА_1 відповідно до акту №273 від 15.10.2007 року отримана Головним управлінням житлового забезпечення від AT ХК «Київміськбуд» та передана атом №324 від 28.11.2007 року Дарницькій в м.Києві РДА для розподілу черговикам квартирного обліку. Відповідно вказана квартира належить територіальній громаді м.Києва, а ОСОБА_10 ні коли не був інвестором будівництва вказаної квартири.

Крім того, зазначено, що невстановлені досудовим слідством особи намагаються реалізувати третім особам квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 20.11.2017 року, квартира за адресою АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0015377 від 14.11.2018 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №103821900 від 15.11.2017 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000) належить ОСОБА_6

15.02.2018 року старший слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконуюь функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), накладення якого обґрунтовувала необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2018 року клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є знаряддям злочину, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 3, 10 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на належне ОСОБА_6 нерухоме майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на належне ОСОБА_6 нерухоме майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечив своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, де слідчим суддею і будуть ретельно перевірені їх доводи та надана оцінка матеріалам, долученим до клопотання.
Викладені у апеляційній скарзі представника власника майна доводи в частині подання до суду клопотання не уповноваженою на те особою та розгляд його судом з порушенням правил територіальної підслідності, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а зазначені в апеляційній скарзі інші обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 ., - залишити без змін, а апеляційну скаргупредставника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4