Ухвала
Іменем України
31 липня 2018 року

м. Київ
Провадження № 51-7697 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2018 року,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 листопада 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2018 року захиснику ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а апеляційну скаргу повернуто.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушив питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона, зокрема, подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Правило дотримання строку на апеляційне оскарження має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї документів, під час розгляду слідчим суддею 30 вересня 2015 року клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в судовому засіданні був присутній як сам підозрюваний, так і його захисник ОСОБА_6 . При цьому останній подав в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу на рішення слідчого судді, яке ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 жовтня 2015 року було залишено без зміни, а апеляційна скарга захисника без задоволення.
Враховуючи, що захисник ОСОБА_6 , який здійснював свої повноваження на професійній основі, вже реалізував своє право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, тому вступ у справу майже через три роки захисника ОСОБА_4 не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та не може бути підставою для його поновлення.
За таких обставин, відмовивши у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернувши апеляційну скаргу захиснику ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3