Справа №489/4796/18 10.08.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, проживає у АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0003050.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.10.2018 р.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що до підозрюваного можливо застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи при цьому норми КПК України, а тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться із практикою Європейського суду з прав людини та практикою України і його застосування.
Стверджує, що ОСОБА_5 02.08.2018 р. біля 23.00 год. у м. Одесі затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, після чого доставлений до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, і, тільки 03.08.2018 р. близько 11.12 год. ОСОБА_5 затриманий на підставі ст. 208 КПК України та йому пред`явлено підозру за ч. 4 ст. 187 КК України, яка, на думку апелянта, не обґрунтована та розходиться із практикою Європейського суду з прав людини. Вважає, що до клопотання не додано жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри.
Слідчим суддею не прийнято до уваги даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання.
Жодний ризик, з передбачених ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений ОСОБА_5 не має сенсу переховуватись від слідства та суду, оскільки він має місце мешкання та стійкі соціальні зв`язки. Клопотання не містить доказів можливого знищення або сховання будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в клопотанні не наведено мотивів для вчинення таких дій ОСОБА_5 та не вказано чи має він можливість це зробити, зокрема отримати доступ до таких речей.
Зазначає, що підозрюваному не має сенсу впливати на підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони вже дали свої показання в ході досудового розслідування, крім того вказаним підозрюваним обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки наведені в оскаржуваній ухвалі ризики не відповідають фактичним обставинам справи та даним, що характеризують особу затриманого.
Звертає увагу на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів, і посилання суду на тяжкість пред`явленого обвинувачення, не може само по собі виправдовувати тримання особи під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2018 р. близько 02.00 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення ОСОБА_5 , передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , знаходились на березі річки Інгул, на відстані 133 метри від будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 , застосувавши фізичне насилля небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 , наніс металевим предметом (невстановленим в ході досудового розслідування) удари по голові останній, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, фрагментарного перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливу під тверду мозкову оболонку та крововиливів у під павутинний простір правої та лівої півкуль головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи належними потерпілій ОСОБА_11 золотими ланцюжком, каблучкою та сережкою, жіночим кварцовим годинником, мобільним телефоном «Samsung J5».
03.08.2018 р. о 12 год. 20 хв. (час фактичного затримання 03.08.2018 р. об 11 год. 12 хв.), ОСОБА_5 був затриманий, в цей же день його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ризикам переховування від слідства та суду, незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Врахувавши, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, після вчинення злочину підозрюваний з м. Миколаєва зник та переховувався в м. Одесі, офіційно не працює, постійного та стабільного джерела прибутку не має, вчинив злочин у групі осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , показання яких різняться між собою, частину майна потерпілої ОСОБА_11 , яке було викрадено на даний час не виявлено та місцезнаходження їх невідоме, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , знищення, сховання будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та зазначив, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
В постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 р. № 5-328кс16, вказується на те, що підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов вірного висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів: допиту підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від 03.08.2018 р. відповідно яких показання всіх трьох підозрюваних осіб істотно різняться між собою щодо обставин події, при цьому ОСОБА_9 наполягає на тому, що ініціатором пограбування були ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які в подальшому розпорядились викраденим у потерпілої майном та інші матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а тому доводи апелянта про відсутність обґрунтованої підозри не знаходять свого підтвердження.

Отже, як слідує із матеріалів судового провадження, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна.

Крім того, в матеріалах судового провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а саме те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті.
Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав скасування рішення слідчого судді, про що просять апелянти.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що судом не враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався та має постійне місце мешкання, є несуттєвими, оскільки вказані обставини не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Порушень положень Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та КПК України при вирішенні слідчим суддею клопотання судом апеляційної інстанції не встановлено.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та відмови у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 або його зміні на домашній арешт, про що просять апелянти.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3