АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/736/18 Справа № 176/224/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покараня більш м`яким у вигляді штрафу,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покараня більш м`яким у вигляді штрафу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу якою задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покараня більш м`яким у вигляді штрафу.
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та прийшов до невмотивованого та необгрунтованого висновку про відмову в задоволенні його заяви.
Вказує на те, що він має похилий вік та просить суд апеляційної інстанції перевірити та взяти до уваги усі істотні обставини для прийняття обгрунтованого рішення.
Просить врахувати, те, що він не має стягнень під час відбування покарання та не вчиняв інших правопорушень.
Заслухавши думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до статті 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі статтею 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Рішення підлягає скасуванню із вказаних підстав лише у разі, коли така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність або визначення міри покарання.
Проте вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Ст. 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а досягнення цілей покарання, те, що засуджений став на шлях виправлення, і довів це своєю поведінкою і ставленням до праці.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком П ОСОБА_7 є засуджений 26.01.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційнорозпорядчих та адміністративногосподарських функцій на підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна. Цим вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 22.11.2009 року по 12.11.2012 року. Початок строку відбування покарання 22.03.2017 року, кінець строку відбування покарання є 12.04.2019 року. Відповідно до ст. 82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі можливе після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку призначеного покарання, тобто після 12.08.2016 року.
Проте колегія суддів апеляційного суду вирішуючи питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України врахуває те, що ОСОБА_8 засуджений за злочин який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Отже, наведеними даними спростовуються доводи засудженого про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність засудженим ОСОБА_7 того, що він став на шлях виправлення.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року про відмову в задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

_____________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3