АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/930/18 Справа № 183/5804/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 11 січня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою останнього на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року, ухвалений відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камінь-Риболов Ханкайського району Приморської області Російська Федерація, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-02.11.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, 03.03.2014 року звільнений умовно-достроково на 5 місяців 3 дні;
-05.08.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяців.

Вирішено зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 06.10.2016 року по 20.06.2017 року включно, на підставі ст. 72 КК України (в редакції № 838-VIII від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 22.02.2018 року включно.

Крім того, судом вирішено цивільний позов, питання про стягнення процесуальних витрат та визначено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за наступних обставин.

11 січня 2016 року близько 02.30 години ОСОБА_7 , підіймаючись сходами під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на четвертому поверсі побачив відкриті двері до комори, всередині якої помітив банки з фарбою, пляшки з розчинниками та надувний матрац з насосом. У цей час в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення даного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 відкрив притулені двері комори та зайшов всередину, де побачив банки з фарбою, пляшки з розчинниками та надувний матрац з насосом, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, шляхом вільного доступу, з метою крадіжки, став замотувати у матрац вартістю 470,00 грн. речі, які належать ОСОБА_9 , а саме:
- 3 банки з фарбою об`ємом по 3 літри, вартістю 140,00 грн. кожна, загальною вартістю 420 грн.;
- 4 банки з фарбою об`ємом по 1 літру, вартістю 45,00 грн. кожна, загальною вартістю 180 грн.;
- 6 пляшок розчинника фарби об`ємом по 1 літру, вартістю 70,00 грн. кожна, загальною вартістю 420,00 грн.
Після цього, ОСОБА_7 , розуміючи, що не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, був затриманий, у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежати від його волі.
Продовжуючи свої злочинні дії, 01 червня 2016 року близько 19.00 годині, ОСОБА_7 на велосипеді проїжджав біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Самара» в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на огородженій території біля вказаного гаражу, і яке належить ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , в цей же день, о 19.00 годині, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Самара» в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, підійшов до забору, який огороджує територію біля вказаного гаражу, смикнув ручку хвіртки, та проник на огороджену територію, де побачив металеві швелера та металеву стрічку, які належать ОСОБА_10 , і які вирішив викрасти. Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрав наступне майно:
- чотири металеві швелери, вартістю 175,00 грн. кожен, на суму 700,00 грн.;
- металеву стрічку, вартістю 130,00 грн.
Після цього, ОСОБА_7 , присвоївши викрадене майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 830,00 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, 02 червня 2016 року, близько 02.00 години, у ОСОБА_7 , який знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території гаражного кооперативу «Автомотор».
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , цього ж дня, о 02.30 годині, прийшов на територію гаражного кооперативу «Автомотор», в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де побачив гараж № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 . Припускаючи, що в даному гаражі знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_7 заліз на дах гаражу, руками відірвав шматок шиферу, та через дірку в даху, з метою крадіжки, проник в середину гаражу, де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрав майно бензиновий поливочний насос, вартістю 180,00 грн.
Після цього, ОСОБА_7 , присвоївши викрадене майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 180,00 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, 12 червня 2016 року, приблизно о 02.00 годині, у ОСОБА_7 , який знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території гаражного кооперативу «Самара».
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , в цей же день, приблизно о 02.30 годині, прийшов на територію гаражного кооперативу «Самара», в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де побачив гараж № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 . Припускаючи, що в даному гаражі знаходяться речі, які можна продати, ОСОБА_7 , підійшовши до забору, який огороджує територію біля вказаного гаражу, смикнув ручку хвіртки та проник на огороджену територію, після чого рукою викрутив вінт винтового замку, відкрив двері гаражу та проник всередину гаражу, де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, викрав наступне майно:
- болгарку, вартістю 700,00 грн.;
- бензинову паяльну лампу, вартістю 415,00 грн.;
- бензинову пилу марки «Тайга», вартістю 1 100,00 грн.;
- пластмасовий пристрій для обробки садових культур з розбризгувачем, вартістю 680,00 грн.
Після цього, ОСОБА_7 , присвоївши викрадене майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2 895,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення, зарахувавши йому такий строк із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі за весь період тримання його під вартою, починаючи з 06 жовтня 2016 року до вступу у законну силу рішення апеляційного суду, ухваленого за результатами розгляду його апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на те, що він тримається під вартою з 06 жовтня 2016 року. З огляду нате, що внесені до ч. 5 ст. 72 КК України зміни погіршують його становище, підстави для їх застосування у суду були відсутні. На переконання ОСОБА_7 , ухвалене судом рішення суперечить вимогам ст.ст. 4, 5 КК України, а також ст.ст. 54, 58 Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, позицію прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, були предметом оцінки суду першої інстанції й в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

В силу вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В силу вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, зарахування судом строку попереднього проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 в межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, було затримано 06 жовтня 2016 року та з цього часу він перебуває під вартою.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, призначивши обвинуваченому покарання, суд першої інстанції зарахував останньому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, починаючи з 06 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року, та з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі з 21 червня 2017 року по 22 лютого 2018 року.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що судом було застосовано закон, який стосується порядку обчислення строку покарання, що діяв на час постановлення вироку.

За таких обставин, підстави для задоволення вимог обвинуваченого ОСОБА_7 та зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі починаючи з моменту затримання до набрання вироком законної сили відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість вироку, який зміні з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: