Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/294/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.05.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000613 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець села Скопіївка Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрований: АДРЕСА_1 , освіта повна вища, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років .
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, за таких обставин:

29.09.2017 року, близько 04 год. 10 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні власного житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , під час сварки з співмешканкою ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю потерпілої, в той час, коли ОСОБА_10 заходила до веранди з будинку, умисно, застосовуючи фізичну силу штовхнув її руками в спину, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на бетонну підлогу, обличчям донизу.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , підійшов до потерпілої, яка в той момент лежала на підлозі на правому боці, та знаходячись за її спиною, умисно наніс 3-4 удари правою ногою по спині та 1 удар лівою ногою внутрішньою боковою поверхнею стопи в ділянку живота.
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого - потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- закритої тупої травми живота, синців передньої стінки живота справа та зліва, крововиливів у м`які тканини живота у проекції вищевказаних синців , крововиливу та розриву брижі тонкого кишківника з розвитком травматичного шоку , які мають ознаки тяжких, як небезпечні для життя, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Також на тілі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження які мають ознаки легких, а саме:
- садна справа на межі відкритої та волосяної частини лобної ділянки; двох осаднень шкіри на відкритій частині лобної ділянки справа поряд розміщених одне за іншим; синця та саден на відкритій частині лобної ділянки зліва; синців довкола обох очей; осаднення шкіри під лівим оком; садна у ділянці перенісся; садна на спинці носу зліва; осаднення шкіри під правим оком; синця у правій скуловій ділянці з переходом на праву щоку на фоні якого осаднення шкіри; синця у правій нижньощелепній ділянці; синця на верхній губі справа на фоні якого осадненя шкіри; осаднення шкіри на нижній губі справа; синця і садна на лівій щоці, синця в ділянці підборіддя з розповсюдженням на верхню третину шиї; синця і садна у нижньощелепній ділянці зліва; осаднення шкіри на передньо-верхній поверхні правого плечового суглобу; осаднення шкіри у верхній третині лівого плеча по зовнішній поверхні плеча; синців у середній та нижній третині правого передпліччя; 2-х синців у середній та нижній третині лівого плеча один над одним розміщених; синця у нижній третині правого плеча по зовнішній поверхні; синця по задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; саден по задніх поверхнях правого і лівого ліктьових суглобів; синця і садна по тильній поверхні правої кисті у проекції 1 -2 п`ясних кісток; синця по тильній поверхні правої кисті в проекції 3-4 п`ясних кісток; суцільного синця по тильній поверхні лівої кисті з розповсюдженням на ділянку променево-запясного суглобу; саден на спині та в ділянці правої лопатки; саден міжлопаточній ділянці; садна нижче лівої лопатки; синця та садна у нижній частині по передній поверхні лівої молочної залози; садна в лівій поперековій ділянці; садна крижової ділянки; суцільних синців та мілких саден у ділянці правої та лівої сідниці з розповсюдженням на задню поверхню верхньої третини правого та лівого стегон; садна на правій боковій поверхні тазової ділянки; саден у нижній третині правого стегна по передній поверхні над наколінником; 2-х саден в проекції лівої колінної чашечки; синця та садна у верхній третині правої гомілки; синців в середній третині лівої гомілки по передній та внутрішній поверхні,.
В наслідок отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, у вигляді закритої тупої травми живота синців передньої стінки живота справа та зліва, крововиливів у м`які тканини живота у проекції вищевказаних синців крововиливу та розриву брижі тонкого кишківника розвинувся травматичний шок та настала смерть потерпілої ОСОБА_10 , що мало місце 01.10.2017 року, близько 01.00 год .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок районного суду та звільнити його підзахисного від відбування покарання з випробуванням, звільнивши його з під варти.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що його підзахисний: раніше не судимий; має молодий вік; щиросердечно розкаявся в скоєному злочині; має на утриманні малолітню доньку; по місцю проживанню характеризується позитивно; має постійне місце проживання та реєстрації, хворіє на певні хвороби, що підтверджується довідкою з лікарні; майнова шкода потерпілій кримінальним правопорушенням не завдана; цивільний позов не заявлений.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що районним судом не вмотивовано, які саме обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та впливають на пом`якшення покарання
При призначенні покарання районним судом належним чином не враховано особу обвинуваченого, який характеризується посередньо та вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, призначивши більш тяжке покарання, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, провівши судове слідство в обсязі дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України, визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Так, доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильності застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, яка виразилась у застосуванні ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , який не підлягав застосуванню колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з ними, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 69 КК України призначення покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання зазначив про наявність не менш двох пом`якшуючих покарання обставин проте повною мірою не врахував інші обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також наявність обтяжуючої обставини, внаслідок чого безпідставно застосував при призначенні покарання вимоги ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, вірно врахував тяжкість вчиненого правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину, має хронічне захворювання. Належно врахував також обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених - наявність на утриманні в обвинуваченого малолітньої дитини; наявність в обвинуваченого хронічного захворювання, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння .
Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що покарання ОСОБА_7 необхідно призначити із застосуванням ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 121 КК України.
Зокрема, визнання обставинами, що пом`якшують покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, - на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки не відноситься до пом`якшуючих покарання обставин, натомість є даними, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, на думку колегії суддів, дане покарання є занадто м`яким для виправлення та перевиховування обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції неналежно та не в повній мірі враховано особу ОСОБА_7 який становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки останній відповідно до довідки-характеристики зловживав алкогольними напоями та вів асоціальний спосіб життя (а.с. 131, 133), перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Добровеличківської ЦРЛ, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вину визнав частково, в момент правопорушення виявляв та виявляє психічні розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю.
Доводи сторони захисту про те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання вини і щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), та позитивну характеристику обвинуваченого колегія суддів також оцінює критично, оскільки визнання винуватості та щире каяття є суб`єктивним ставленням винуватого до вчиненого ним кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що він щиро визнає свою винуватість, висловлює жаль з приводу вчиненого та дійове бажання виправити об`єктивну ситуацію, що склалася, проте такої поведінки обвинуваченого як у стадії досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції не встановлено. Під час апеляційного розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 займав протилежну наведеному позицію, вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково, намагався уникнути відповідальності за фактичне скоєне тяжке кримінальне правопорушення. Також, у матеріалах справи відсутні відомості про позитивну характеристику обвинуваченого.
Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевий суд належно не дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 - тяжкого кримінального правопорушення, злочину проти життя та здоров`я громадян, не зазначив у вироку, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який у скоєному не розкаявся, намагався ввести суд в оману щодо дійсних обставин кримінального правопорушення, маючи на меті уникнення достатнього для виправлення та справедливого покарання, істотно знижують ступінь вчиненого ним за ч. 2 ст. 121КК України злочину та впливають на пом`якшення покарання.

З таких даних про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання негативно, з урахуванням наявності обтяжуючої обставини: скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що не можуть бути задоволені апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо пом`якшення покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням з посиланням на те, що обвинувачений щиросердечно розкаявся та характеризується позитивно. Зокрема, в суді першої інстанції ОСОБА_7 частково визнав себе винним у вчиненому злочині, а відомості стосовно позитивної характеристики не відповідають матеріалам кримінального провадження.
При призначенні нового покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так,обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, врахувавши обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, те що він вперши притягується до кримінальн6ої відповідальності та відношення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки, ОСОБА_7 як особа, представляє суспільну небезпеку для оточуючих.

За таких підстав, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті кримінального закону, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , та буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію захисника слід залишити без задоволення, вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати, оскільки доводи прокурора є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню і постановити новий вирок, призначивши обвинуваченому мінімальний розмір покарання передбачений санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419-420 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 -задовольнити частково.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

В решті вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4