Постанова

Іменем України
11 жовтня 2018 року

м. Київ
Справа № 138/2947/16-к

Провадження № 51 4445 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 30 квітня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабарівка Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня

2017 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців.

Строк покарання вказано рахувати з 30 квітня 2016 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 30 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 15 308 гривень 75 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 29 квітня 2016 року приблизно о 22 годині в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті побутового конфлікту при спільному вживанні спиртних напоїв із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прийшов до будинку останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на ліжку напівоголених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у ході суперечки з якими він вирішив позбавити їх життя. З цією метою ОСОБА_6 у веранді будинку взяв сокиру, повернувся до кімнати та, утримуючи сокиру в правій руці, умисно завдав близько трьох ударів обухом сокири в ділянку лівої лобно-тім`яної частини голови ОСОБА_9 , внаслідок чого той помер на місці події. Доводячи до кінця свої умисні дії, ОСОБА_6 обухом тієї ж сокири завдав близько трьох ударів ОСОБА_8 у ділянку лобної частини голови справа, внаслідок чого остання померла на місці події. Після чого ОСОБА_6 заховав знаряддя вчинення злочину у веранді будинку ОСОБА_9 та залишив місце події.
Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді ран на обличчі справа та лобній ділянці голови справа, масивного крововиливу в правий скроневий м`яз та м`які тканини правої половини голови, багатоскалкових переломів кісток обличчя справа, носу, правої скроневої кістки основи черепу, дифузного крововиливу в м`які мозкові оболонки правої скроневої частки головного мозку та основи головного мозку справа.
Смерть ОСОБА_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді рани в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, рани в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, наскрізної рани нижньої губи зліва, перелому нижньої щелепи зліва, багатоскалкових переломів лобної кістки зліва та лівої тім`яно-скроневої кістки, чисельні розриви твердої та м`якої мозкових оболонок, розчавлення речовини головного мозку, дифузного крововиливу лівої півкулі мозку.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок невмотивованим, оскільки судом не конкретизовано спосіб вчинення злочину, не встановлено мотив злочину. Указує на те, що вину ОСОБА_6 не доведено. Зазначає про фальсифікацію слідчої дії слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , проте суд не дав належної оцінки цим обставинам, що привело до незаконного засудження.
Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні висловили доводи на підтримання касаційної скарги захисника.
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою і просила залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідає встановленим обставинам та підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими доказами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_6 , та на підтвердження його винуватості в умисному вбивстві двох осіб обґрунтовано послався на показання самого засудженого ОСОБА_6 , який не заперечував, що в день вчинення злочину знаходився в приміщенні будинку ОСОБА_9 та брав до рук сокиру; на показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про насильницьку смерть їх відповідно матері та рідного дядька; на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , на дані, які містяться в протоколах слідчих дій та висновках судових експертиз, у тому числі у висновках: судово-медичних експертиз від 26 травня 2016 року № 51 та № 52 про кількість, характер, локалізацію тілесних ушкоджень на тілі відповідно ОСОБА_8 і

ОСОБА_9 та причину їх смерті; судової імунологічної та молекулярно-генетичної експертизи від 17 серпня 2016 року № 287/288 про сліди крові і клітин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на обуху сокири, а також слідів клітин ОСОБА_6 у змивах з руків`я сокири.

Суд також правильно оцінив та врахував дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 04 травня 2016 року та відеозаписі вказаної слідчої дії, в ході якої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , продемонстрував спосіб і механізм завдання ударів при вбивстві. Як убачається із матеріалів кримінального провадження, зазначену слідчу дію проведено з дотриманням вимог ст. 240 КПК України за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_12 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_19 , представника

ОСОБА_20 , понятих. У вироку суд обґрунтовано зазначив, що дана слідча дія проведена із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, за її результатами від жодного із учасників зауважень не надійшло, а в ході подальшого досудового розслідування та підготовчого провадження протиправність дій слідчого ніким не оскаржено.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України. При цьому всім наявним доказам суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вирок суду за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у них доводи, у тому числі про фальсифікацію протоколу слідчого експерименту, і визнав їх необґрунтованими, належним чином мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Апеляційним судом також належним чином перевірено доводи ОСОБА_6 та його захисника про тиск з боку працівників поліції з метою отримання визнавальних показань. Так, 16 червня 2017 року захисник ОСОБА_7 звернувся із заявою до прокуратури Вінницької області щодо протиправних дій працівників ГУНП у Вінницькій області. З метою перевірки викладених у заяві обставин прокуратура Вінницької області 29 червня 2017 року направила лист до ГУНП у Вінницькій області. На підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 04 липня 2017 року № 1145 було проведено службове розслідування. Згідно з висновком службового розслідування від 26 липня 2017 року інформація захисника ОСОБА_7 , яка була приводом для його проведення, не підтвердилася. На письмовий запит зазначений висновок прокуратурою Вінницької області було направлено до суду апеляційної інстанції та досліджено в судовому засіданні від 26 жовтня 2017 року. Крім того, ні в ході досудового розслідування, ні під час провадження в суді першої інстанції ні ОСОБА_6 , ні його захисником не порушувалося питання про застосування до ОСОБА_6 з боку працівників поліції незаконних методів слідства.
Покарання, призначене ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 та скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3