Справа № 538/1275/18
Провадження №1-кс/39/1025/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 вересня 2018 року м. Лубни
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, зареєстрованого та жителя за АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, згідно ст. 89 КК України не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Під час досудового розслідування встановлено, що 31 серпня 2018 року ОСОБА_6 перебував у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , за місцем власного проживання, разом із своїм сусідом ОСОБА_7 , який проживає в другій половині вказаного будинку, розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв його співмешканки ОСОБА_8 вдома не було.
31.08.2018 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, повернулася додому і між нею та ОСОБА_6 , які перебували у приміщенні житлового будинку за вказаною адресою, виникла словесна сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, яка тривала більше двох годин. Під час сварки у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 01.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з веранди будинку взяв дерев`яну палицю, тримаючи її у обома руками, з великою силою, умисно наніс близько 10 ударів по різним частинам тіла ОСОБА_8 , з яких близько 5 по голові. Після падіння ОСОБА_8 на підлогу, ОСОБА_6 продовжив наносити удари палицею по спині та голові ОСОБА_8 . Удари, вказаною палицею наносив до тих пір, доки ОСОБА_8 не перестала розмовляти. Після чого, ОСОБА_6 , відніс палицю до веранди будинку, повернувся до кімнати і ліг відпочивати. ОСОБА_8 залишилися лежати на підлозі у кімнати будинку, де в подальшому від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть виданого Лохвицьким районним відділенням ОБ СМЕ № 98 від 01.09.2018 року смерть ОСОБА_8 настала внаслідок шоку, інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла та нападу з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Враховуючи вище викладене, на підставі наявних достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, 01.09.2018 року складено письмове повідомлення про підозру, яку останньому було вручено цього ж дня. 01.09.2018 року о 12-29 год. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
За даними клопотання обґрунтованість підозри доводиться зібраними по кримінальному провадженню доказами:
- рапортом помічника чергового Лохвицького відділу поліції ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, від 01.09.2018;
- протоколом обшуку від 01.09.2018;
- протоколом огляду від 01.09.2018;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.09.2018;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.09.2018;
- повідомленням про підозру від 01.09.2018;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 01.09.2018.
За змістом клопотання, підставою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та суду, зможе незаконно впливати на свідків.
Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України виникає обґрунтоване припущення про його можливе ухилення (переховування) від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, що також являється ризиком, який є суттєвим. Репутація підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, необхідність контролю з боку сторонніх осіб має бути враховано судом при обранні вказаного запобіжного заходу.
Беручи до уваги, вищевикладене та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий прохає суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення застави, оскільки злочин пов`язаний із загибеллю людини.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, вважає, що існують ризики, що вказана особа може ухилитися від слідства, впливати на свідків. Прокурор прохає застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, з урахуванням викладених у клопотанні обставин.
Слідчий слідчого відділу ОСОБА_5 у суді вказав, що клопотання є обґрунтованим, оскільки підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин за який існує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Вказане покарання може ним бути розцінене як причину переховуватись від слідства та суду.
Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 прохають клопотання відхилити по причині того, що ризики, які вказані у клопотання не мають ніякого підґрунття. Прохають застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний має вади здоров`я, які перешкоджають йому вільно переміщатися. Судимість, які колись мав підозрюваний є давно погашеною. Небезпеки для оточуючих він не несе, характеристика, яка надана суду не свідчить про загрозу з боку підозрюваного для сторонніх.
Слідчий суддя заслухавши сторони, слідчого, розглянувши матеріали подання, прийшов до наступного висновку.
01.09.2018 року ОСОБА_6 був затриманий згідно ст.. 208 КПК України.
01.09.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
При розгляді клопотання суд звернувся до слідуючих норм законодавства.
Згідно ст.183 КПК України запобіжний захід - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
За частиною 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої даної статті, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
В ході розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, але ризики, які було наведено слідчим є для суду не переконливими з огляду на нижчевказане.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як ризики, передбачені ст.177 КПК України в клопотанні зазначені: існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків разом з тим, дані ризики не підтверджені відповідними матеріалами і прокурором не доведена наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджання здійсненню кримінального провадження у будь- якій формі.
Згідно ст.29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно ч.1 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини в основоположних свобод» нікого не може бути позбавлено свободи крім випадків і процедури встановленої законом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги ст.ст.176-178 КПК України, а також п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також можливість обмежитися в даному випадку застосування менш сурового (альтернативного) запобіжного заходу: «Клішин проти України» від 23.02.2012 року «Підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту».
Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Також, встановлюючи та аналізуючи наявність поданих доказів про обставини, які передбачені п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України (щодо ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), слідчий суддя приходить до висновку, що при розгляді даного клопотання обставини, передбачені п.2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України є частково доведеними.
Так, у суді не є доведеним, що ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків, які ще не допитані. За матеріалами клопотання, суду надано характеристику на підозрюваного, яка характеризує підозрюваного, як особу, яка зловживає алкоголем, але із сусідами має добросусідські відносини. Інформації про наявність судимостей, матеріали клопотання не містять. Інших негативних даних на ОСОБА_6 не наведено. Під час розгляду клопотання суд переконався, що з моменту свого народження ОСОБА_6 не відлучався із зареєстрованого місця проживання по АДРЕСА_1 . За даними матеріалів, що додані до клопотання, сестра потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_11 характеризує свою сестру з негативного боку, як особу, яка зловживає алкоголем. Під час розгляду клопотання у суді, суд переконався, що підозрюваний ОСОБА_6 має такі вади здоров`я, які перешкоджають йому вільно пересуватися, оскільки з дитинства є інвалідом 2 групи. Через відсутність коштів, окрім отриманої пенсії у розмірі 1400 грн. на місяць, можливості покинути місце свого проживання підозрюваним для суду є сумнівним. Під час розгляду клопотання підозрюваний розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та вказав, що саме поведінка потерпілої спровокувала його на такі неправомірні дії, що не спростовано стороною обвинувачення у судовому засіданні. Повідомлення працівників поліції та швидкої допомоги про причетність підозрюваного до вчинення даного злочину, самим підозрюваним, не може свідчити про бажання підозрюваного перешкоджати досудовому розслідуванню по даному кримінальному провадженню. ОСОБА_6 з 1986 року зареєстрований у АДРЕСА_1 та там постійно проживає. Матеріали, які прикладені до клопотання не доводять іншого, а також того, що вказана осо ба може покинути дане помешкання. Сама тяжкість вчиненого злочину не може слугувати підставою для обрання самого суворого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, враховуючи всі сукупності даних про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання перешкоджанню здійсненню кримінального провадження, суд приходить до висновку, про можливість застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід є доцільним та відповідає нормі ст. 181 КПК України, якою визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.26, 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, 202, 205, 208, 309 , 395 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого клопотання слідчого СВ Лохвицького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 строком на 60 (шістдесят) діб, а саме: по 02 листопада 2018 року 17-00 год. включно.
Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали суду.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло у будь-який період доби.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на неї зобовязань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1