УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003806 від 13.09.18 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2018, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебував поряд з буд. № 3, що на майдані Привокзальному в м. Житомирі. В цей момент він побачив раніше не відомого йому ОСОБА_8 , який сидів на лавці.

Побачивши ОСОБА_8 , усвідомивши, що за зовнішнім виглядом незнайомий громадянин може мати при собі цінне майно та не здатний чинити вагомого опору, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне, викрадення будь-якого чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, діючи відкрито, з метою подолання опору потерпілого почав душити руками шию ОСОБА_8 , при цьому погрожуючи йому фізичною розправою та вимагаючи надати йому грошові кошти. Після чого ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_8 та, створивши сприятливу обстановку для відкритого викрадення будь-якого цінного майна з правої руки потерпілого шляхом ривка зірвав наручний годинник із маркуванням «Adidas» вартістю 150 грн.

Після чого ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі місце вчинення злочину покинув та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 150 грн. 00 коп.

Окрім цього, 13.09.2018 близько 14 години 15 хвилин, ОСОБА_7 перебував у сквері поряд з буд. АДРЕСА_1 .

В цей момент він побачив раніше невідомого йому ОСОБА_9 , який сидів на лавці в цьому ж сквері.

Побачивши ОСОБА_9 , усвідомивши, що за зовнішнім виглядом незнайомий громадянин може мати при собі цінне майно та не здатний чинити вагомого опору, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, направлений на відкрите, повторне, викрадення будь-якого чужого майна, належного ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, за вказаних вище обставин, керуючись корисливим мотивом, з метою створення сприятливої обстановки для вчинення злочину ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_9 та, попросивши останнього про допомогу, відвів його до кущових насаджень, що розміщені поряд зі шляхопроводом над залізничними коліями, де несподівано для останнього наніс кулаком своєї руки один удар в область обличчя потерпілого, від чого останній впав на землю та його сумка з особистими речами випала з рук на землю.

В подальшому, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 сів зверху на живіт ОСОБА_9 та почав душити своїми руками шию останнього при цьому вимагаючи грошові кошти. Подолавши таким чином волю ОСОБА_9 до опору, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, застосовуючи фізичну силу, умисно відкрито, повторно, з голови останнього, шляхом ривка зірвав сонцезахисні окуляри та одягнув їх на себе.

В подальшому, потерпілий, застосовуючи фізичну силу скинув з себе ОСОБА_7 та направився до своєї сумки, проте ОСОБА_9 перешкодив йому погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Після чого останній, сприймаючи погрозу як реальну, місце вчинення злочину покинув.

Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи викрадені сонцезахисні окуляри чорного кольору вартістю 350 грн. 00 коп. та сумку вартістю 50 грн. в якій знаходилися особисті речі ОСОБА_9 , а саме: сорочка сірого кольору вартістю 50 грн. 00 коп., футболка зеленого кольору вартістю 50 грн. 00 коп., футболка чорного кольору, вартістю 50 грн. 00 коп., спортивні штани чорного кольору, вартістю 50 грн. 00 коп., сорочка у клітинку, вартістю 150 грн. 00 коп., сорочка чорного кольору у білу смужку, вартістю 80 грн. 00 коп., червоні шорти із написом білого кольору «Bilobong», вартістю 350 грн. 00 коп., червоні шорти із синіми та білими вставками, вартістю 150 грн. 00 коп., спортивна куртка синього кольору із білими вставками на написом білого кольору «Nike», вартістю 50 грн. 00 коп., джинси синього кольору, вартістю 50 грн. 00 коп., джемпер червоного кольору з геометричними візерунками білого та чорного кольорів, вартістю 70 грн. 00 коп., пара кедів сірого кольору із білими вставками, вартістю 250 грн. 00 коп., тарілка, чашка, рушник світло-зеленого кольору та рушник світло-бежевого кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять місце вчинення злочину залишив, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1 750 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито, повторно, викрав майно належне ОСОБА_9 , чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 1 750 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями, що виразилися у відкритих викраденнях чужого майна (грабіж), поєднаних з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області, українець, громадянин України, із повною середньою освітою, не працюючий, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 30.09.2008 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на основі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком 1 рік.

- 11.08.2009 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі

- 17.05.2010 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та з урахуванням ст.. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 10.07.2014 Івано-Франківським міським судом області за ч. 2 ст. 185, КК України до 2 місяців арешту;

- 26.02.2015 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186 КК України та з урахуванням ст.. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 14.01.2018 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України винесена ухвала в межах кримінального провадження №0000196 від 03.07.2017 про затримання ОСОБА_7 з метою приводу його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13.09.2018 року о 23 год. 10 хв. затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

13.09.2018 по першому факту було внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №20003806 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

13.09.2018 по другому факту було внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №20003807 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

14.09.2018 була винесена постанова про уточнення кваліфікації злочинних дій у межах кримінального провадження №20003807 з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України.

14.09.2018 кримінальні провадження №20003806 та №20003807 були об`єднанні згідно ст.. 217 КПК України за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 кількох кримінальних правопорушень

14.09.2018 року ОСОБА_7 оголошено про підозру у кримінальному провадженні №0003806 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Свою вину в інкримінованих злочинах передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України підозрюваний ОСОБА_7 повністю визнав.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 13.09.2018;

протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 13.09.2018;

протоколом ОМП від 13.09.2018;

протоколом ОМП від 13.09.2018;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 13.09.2018;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 13.09.2018;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.09.2018;

- рапорт інспектора УПП;

- рапорт інспектора УПП;

- вимогою про судимість;

- витягом із ІІПС «АРМОР»;

- довідкою про звільнення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі Ілійков проти Болгарії 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПП зазначив про суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення.

Окрім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, сума застави повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими словами, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. За таких обставин, під час визначення альтернативного запобіжного заходу, прошу визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що в ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років; раніше судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, наразі перебуває у розшуку Галицького П Тисменського ВП ГУНП в Івано-Франківській області у зв`язку з переховуванням та він на шлях виправлення не став; за віком ОСОБА_7 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, знайомий із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні а також в ході допиту останній вказав, що не працює, а тому здобути кошти на прожиття окрім злочинним способом не може; за вказаних обставин в органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 знаходячись на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій або іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування менш сурових запобіжних заходів не забезпечить належну її процесуальну поведінку.

У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, вказали, є вагомі докази вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, враховуючи що він вину визнає, вважають що не доцільно застосовувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти ризикам, зазначені у клопотанні, зважаючи, що підозрюваний не має місця постійного проживання в м. Житомир.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт за місцем реєстрації в Івано-Франківській області.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується рядом зібраних доказів, оформлених протоколами процесуальних дій, зокрема допитів свідків, потерпілого, місця події, поясненнями самого підозрюваного, який визнає свою вину у вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, факт того, що доказів його працевлаштування та отримання постійного доходу немає, раніше судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, а також з огляду на існування ризиків запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, тяжкість злочину, вчиненого із застосуванням насильства, обставини кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, унеможливлюють застосування застави відповідно до вимог ч. 3 ст.183 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 193, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 16 години 00 хвилин 13.09.2018 року.

Строк дії ухвали до 11.11.2018 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя