АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/503/18 Справа № 707/208/18 Категорія: ч.2 ст.309 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси

Черкаської області, мешканець

АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня

спеціальна, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.06.2011 року

за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК

України звільнений від відбування покаранням з визначенням іспитового

строку у три роки;

- вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 05.08.2013

року за ч.1 ст.309 та ч.1 ст.317, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця

позбавлення волі; ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси

від 12.08.2015 року умовно-достроково звільнений від відбування

покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від

05.08.2013 року, з невідбутим строком 10 міс. 15 днів, -

визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на два роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз по справі на загальну суму 1731,80 грн.

Вирішено долю речових доказів

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим за те, що він маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.317 КК України, восени 2017 року, перебуваючи на власній присадибній ділянці, виявив дикорослі рослини коноплі, після чого незаконно, умисно, зірвав вказані рослини (незаконно придбав наркотичний засіб) та повісив сушитись у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , під накриттям, поблизу туалету. У подальшому ОСОБА_7 відірвав від основної маси декілька сухих листків рослини коноплі, подрібнив їх шляхом перетирання долонями та помістив на газету, яку зберігав у тумбочці на другому поверсі гаражного приміщення вищевказаного домоволодіння, для власного вживання, без мети збуту. А 20.12.2017р., о 16 годині 22 хвилини, працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , виявлено та вилучено верхівкові частини сухої рослини з листям, зеленого кольору, яка знаходилася під накриттям у дворі вказаного домоволодіння, зокрема: поблизу туалету, та яка згідно висновку експерта №2/3018 від 28.12.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, масса якого у перерахунку на висушену речовину становить 38,46 грам. Крім того, на другому поверсі гаражного приміщення, що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , зокрема: на тумбочці, безпосередньо на газеті виявлено та вилучено подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта №2/3016 від 28.12.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, масса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,20 гр. та яку ОСОБА_7 незаконно зберігав, для власного вживання, без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в цілому не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 КК України ставить питання про незаконність вироку і його скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Прокурор зазначає, що, на його думку, суд першої інстанції при призначенні покарання не в повному обсязі врахував особу обвинуваченого та характер його діянь, а також судом не враховано рекомендації та роз`яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 та звільняючи його відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, прийшов до хибного переконання, що такий вид покарання буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому місцевим судом не було враховано ступінь тяжкості та характер вчиненого злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодноразово судимий та судимості у встановленому Законом порядку не зняті та не погашені, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Окрім того, злочин вчинено за наявності обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів. В зв`язку з вищезазначеним апелянт просила вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року, щодо ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Дослідити характеризуючі дані на обвинуваченого та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду, прокурор просила, залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, думку обвинуваченого ОСОБА_7 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений ґрунтується на доказах, які були досліджені судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України та отримали його вірну оцінку, а тому колегія суддів не перевіряє фактичні обставини справи, оскільки обвинувачений позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи, що до речі ніким і не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання судом першої інстанції були взяті до уваги всі обставини кримінального провадження, зокрема враховано наявність пом`якшуючих вину ОСОБА_7 обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, також місцевим судом було враховано і наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 рецидив злочину, також враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, врахувавши висновок органу пробації і з врахуванням всіх цих обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

Твердження апелянта про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_7 при призначенні покарання були враховані всі обставини і призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Колегія суддів вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає, оскільки прокурор не навів даних, які б давали підстави для посилення покарання.

Місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування вироку суду, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі 3-х місяців.

Головуючий :

Судді :