Дата документу 13.08.2018
Справа № 334/7691/13-к
Провадження № 1-кп/334/16/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 )

за участю прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

представника цивільного

позивача - ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_12

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003130 від 02 серпня 2013 року за обвинуваченням: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_12 28 жовтня 2003 року звернувся до Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії, де була зареєстрована медична справа №9046 від 28 жовтня 2003 року, де його звернення двічі були розглянуті на зазначеній комісії за номером №478 від 18 грудня 2003 року та №495 від 04 листопада 2004 року, відповідно до висновків комісії, захворювання обвинуваченого були визнані загальними, з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС - не пов`язані у зв`язку з терміном виникнення.

В подальшому обвинувачений, особисто отримавши відповідні висновки, які не давали йому право на отримання підвищеної пенсії, достовірно знаючи, що при наданні до Пенсійного фонду висновку експертної комісії щодо хвороби, пов`язаної з виконанням ним обов`язків по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, зможе отримувати підвищену пенсію, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, наприкінці 2004 року, перебуваючи у приміщенні «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків внаслідок аварії на ЧАЕС», розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Жовтнева, буд. №14, звернувся до ОСОБА_15 , який за грошову винагороду, розмір якої не встановлений через тривалий перебіг часу, та за невідомих слідством обставин, підробив експертний висновок №497 від 02 грудня 2004 року, в якому, обвинуваченому був зазначений діагноз: «бронхіальна астма, емфізема легенів, хронічний обструктивний бронхіт», тобто, були зазначені захворювання, пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

17 січня 2005 року, обвинувачений, реалізуючи свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи завідомо підроблений документ, надав до

управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, що знаходилося за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18, експертний висновок «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків внаслідок аварії на ЧАЕС» №497 від 02 грудня 2004 року, що є завідомо підробленим документом, в якому, обвинуваченому був зазначений діагноз: «бронхіальна астма, емфізема легенів, хронічний обструктивний бронхіт», тобто, були зазначені захворювання, пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що надавало йому право на одержання пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Внаслідок обману державного органу в особі УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя, тобто, внаслідок шахрайських дій, із використанням підробленого документу, обвинувачений в період часу з 17 січня 2005 року по 31 грудня 2011 року неправомірно одержував підвищену пенсію, згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а всього, згідно висновку судової економічної експертизи №107 від 29 вересня 2014 року, обвинувачений отримав за вищезазначений період часу 165107,51 гривень, а також, в січні 2012 року, він отримав 5265,80 гривень, тобто, всього за період часу з 17 січня 2005 року по 31 січня 2012 року він незаконно отримав від держави пенсію в розмірі 170373,31 гривень. При тому, що його пенсія як інваліда 3-ї групи загального захворювання відповідно нарахувань згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період часу з 17 січня 2005 року по 09 листопада 2010 року, та як інваліда 2-ї групи загального захворювання за період часу з 10 листопада 2010 року по 31 грудня 2011 року, склала би тільки 43223,61 гривень, тобто, фактично він безпідставно отримав за вищевказаний період часу - 121883,90 гривень та за січень 2012 року він отримав 4410,99 гривень, а всього 126294,89 гривень.

Таким чином обвинувачений шляхом обману заволодів грошовими коштами у сумі 126294,89 гривень, що в 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є значним розміром в результаті чого державі в особі Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя було завдано матеріальних збитків на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою провину у пред`явленому обвинувачені не визнав та пояснив: що народився та мешкав у місці Шостка, Сумської області, звідки його було призвано на строкову військову службу. Після демобілізації повернувся до свого місця мешкання і восени 1986 року його викликали до військового комісаріату та відправили на ліквідацію наслідків до Чорнобильської АЄС. Коли він проходив строкову службу, був на посаді сапера, з огляду на це у Чорнобилі він також проходив службу у саперному батальйоні. До їх обов`язків входило поховання рудого лісу, який зростав навколо атомної станції та залишків крівлі з цієї ж станції у могильниках. Призивали їх на службу на шість місяців, але він демобілізувався через три з половиною місяці у лютому 1987 році, оскільки набрав певну кількість радіації, це фіксувалось спеціальними службами за допомогою вимірювальної техніки, крім цього він дуже погано себе почував підвищувався артеріальний тиск, йшла носом кров. Після цього повернувся додому за місцем мешкання, де пішов працювати, але невдовзі почав себе погано почувати, потрапив до лікарні з захворюванням легенів, було це десь о 1988 році, після обстеження йому запропонували 3 групи інвалідності але він відмовився. Після цього у 1994-95 роках він переїхав до міста Запоріжжя, де влаштувався працювати. Крім цього, він як ОСОБА_16 став на облік до 9 лікарні, а також став на облік до районного виконавчого комітету де йому замінили посвідчення учасника подій на Чорнобільській АЄС радянського зразку на український. Трохи пізніше почало погіршуватись здоров`я, він лікувався в обласній лікарні, після чого йому почали оформлювати 3 групу інвалідності з огляду на це його у 2003 році лікарі 9 лікарні та його медичні документи направили до лікарні Мечникова у місті Дніпропетровськ. Після обстеження лікарі МСЕК надали висновок, що його захворювання які було зазначено у медичних документах не пов`язані з наслідками ліквідації наслідків на Чорнобильській АЄС. У 2004 році у зв`язку з погіршенням його здоров`я лікарі 9 лікарні підготували пакет документів та знов відправили його до лікарні у місто Дніпропетровськ де він отримав висновок, що його захворювання зазначені у медичних документах пов`язані з наслідками ліквідації наслідків на Чорнобильській АЄС. Потім у кінці грудня 2012 року його викликали до УБОЗ, де слідчий ОСОБА_17 йому повідомив, що висновок

МСЕК підроблений. У цьому ж році кримінальну справу було передано слідчому ОСОБА_18 , після цього його справу вів слідчий ОСОБА_19 . У зв`язку з розслідуванням цієї справи отримав нервовий зрив та потрапив до лікарні. До лікарні приїздив слідчий ОСОБА_19 та ще один котрого не пам`ятає та змушували його підписати документи та погрожували що у разі відмови йому буде гірше. Після лікування його знов викликали до УБОЗ і потім справу було передано до суду.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, обвинуваченого, свідків, дослідивши надані письмові докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_12 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень - доведеною.

Винуватість ОСОБА_12 підтверджується наступними доказами, а саме:

протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , який було проголошено в судовому засіданні, та котрий пояснив, що з 1987 року він обіймав посаду експерта ради «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС», а потім, заступником голови комісії. Порядок проведення засідання комісії з наступним прийняттям експертного висновку починався з того, що секретар від ліквідатора витребувала медичні документи, які передаються експертові. Тобто, експертний висновок провадився відповідно наданих документів, без особистої присутності особи, відносно якої виноситься висновок. Після чого, експерт, за результатами огляду документів, доповідав членам комісії результат, і ухвалювався позитивний або негативний висновок. На засіданні комісії ведеться протокол, який підписують усі присутні члени комісії. Секретар передавала друкарці друкувати експертний висновок, а потім, приносила його на підпис. Експертний висновок міг підписати тільки голова комісії, або його заступник - ОСОБА_20 . Згодом, секретар видавала експертний висновок разом з документами ліквідаторові під розпис у журналі. Негативний експертний висновок, що хвороба не пов`язана з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС, видавався в одному екземплярі, а позитивний експертний висновок, що хвороба пов`язана з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС видавався у двох примірниках. Іногородні ліквідатори самі довідувалися по телефону, коли їм слід одержати висновок. ОСОБА_12 в експертну комісію звертався двічі, в 2003 році та у 2004 році, комісія винесла висновоки про те, що захворювання ОСОБА_12 не пов`язані з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС, які він отримав особисто. Щодо експертного висновку №497 від 02 грудня 2004 року, то ОСОБА_20 пояснив, що даний висновок він не підписував, але підпис виконаний від його імені з наслідуванням його підпису, бланк належить їх установі і печатка, також. Ці дії, а саме, набрання тексту на їх бланку та завірення його печаткою, не могла скоїти стороння особа, це міг зробити тільки працівник комісії, який мав доступ до бланків та печатки (а.с.97-99 т.№2);

свідок ОСОБА_21 , у судовому засіданні пояснила, що з 1996 року вона була експертом «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС», а потім, коли ОСОБА_20 пішов на пенсію, стала обіймати посаду заступника голови комісії. Саме вона двічі в 2003 році та 2004 році встановлювала по особистій справі ОСОБА_12 та наданим ним документам, відсутність причинного зв`язку між його захворюваннями та наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС, тому, йому в 2004 році був виданий експертний висновок №495 від 04 листопада 2004 року про те, що його захворювання не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС. 02 грудня 2004 року на засіданні комісії матеріали відносно ОСОБА_12 не розглядалися, у списках осіб, які були розглянуті в цей день, його прізвища не має, записи відносно нього в протоколі реєстраційного журналу, відсутні. На той час лікарем статистом в експертній комісії працював ОСОБА_15 , який мав доступ і до бланків експертних висновків і до печатки комісії (а.с.100-106 т.№2);

поясненнями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні пояснив, що раніше він працював у «Дніпропетровській регіональній міжвідомчій експертній комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС» на посаді лікаря-статиста технічної групи з 2001 року по 2006 рік. ОСОБА_12 звертався в експертну комісію двічі та двічі одержував експертні висновки, згідно яких, його хвороби не пов`язані з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. За отримання цих висновків в одному екземплярі, він особисто поставив свій підпис в

реєстраційному журналі в 2003 році та 2004 році. Оскільки негативний висновок ОСОБА_12 не влаштовував, він звернувся до ОСОБА_15 з проханням за винагороду, розмір якої свідок не пам`ятає через те, що пройшло багато років, видати йому висновок, в якому буде зазначений позитивний результат. ОСОБА_15 погодився та попередив ОСОБА_12 про те, що цей висновок не буде зазначений в його особистій справі та реєстраційних документах, тому, у випадку перевірки, підробка висновку буде встановлена. Однак, ОСОБА_12 погодився отримати такий висновок, його цікавив тільки позитивний результат. Отримавши винагороду, ОСОБА_15 оформив та передав ОСОБА_12 підроблений експертний висновок №497 від 02 грудня 2004 року, в якому було зазначене, що хвороби ОСОБА_12 пов`язані з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Підпис від імені ОСОБА_20 в експертному висновку, ОСОБА_15 поставив сам, номер висновку та його дату, він також, поставив сам, доступ до печатки він мав, тому, і печатку ставив сам. Щодо пояснень ОСОБА_12 в ході судового слідства про те, що він дійсно передавав ОСОБА_15 в грудні 2004 року в приміщенні Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії грошові кошти, називаючи їх благодійним внеском, то ці доводи ОСОБА_12 є надуманими, оскільки, ніяких благодійних фондів в експертній комісії не було;

в ході одночасного допиту обвинуваченого ОСОБА_12 , в присутності його адвоката, та свідка ОСОБА_15 , свідок повністю підтвердив дані ним пояснення щодо виготовлення на прохання обвинуваченого, за винагороду, підробленого експертного висновку №497 від 02 грудня 2004 року (протокол від 12 серпня 2013 року а.с.241-245 т.№3);

поясненнями свідка ОСОБА_22 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працювала начальником відділу по призначенню пенсії в УПФ Ленінського району м. Запоріжжя з 2004р. З квітня 2014р. вона обіймає посаду начальника відділу спеціальних пенсій. ОСОБА_12 перебував в Управлінні на обліку та в січні 2005 року надав експертний висновок №497 від 02 грудня 2004 року (особиста справа №9046 від 08 вересня 2004 року), та довідку МСЕК, у яких було зазначене, що його хвороби пов`язані з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Після чого, фахівцями УПФУ ОСОБА_12 була призначена пільгова пенсія згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Експертний висновок містив чорнильний відтиск печатки та мав підпис голови комісії, тому, сумнівів не викликав. У січні 2011 року в управлінні УПФУ була проведена перевірка КРУ, перевірялися всі пенсійні справи по чорнобильцям, у тому числі, і відносно ОСОБА_12 . Співробітниками КРУ були зроблені запити в Дніпропетровську експертну комісію та отримана відповідь про те, що експертний висновок №497 від 02 грудня 2004 року ОСОБА_12 не видавався, в зв`язку із чим, було прийняте рішення на засіданні Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій №11 від 24 січня 2012 року про припинення ОСОБА_12 виплати пенсії з 01 лютого 2012 року. Однак, постановою Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 12 липня 2012 року, вищевказане рішення Комісії було визнане протиправним та скасоване, УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя було зобов`язане відновити виплату ОСОБА_12 пенсії (а.с.137-138 т.№3). Така постанова судом була прийнята через те, що питання про визнання ОСОБА_12 винним по кримінальній справі, ще не було вирішено;

поясненнями свідка ОСОБА_23 , яка у судовому засіданні пояснила, що працювала на посаді провідного спеціаліста по призначенню пенсій у Ленінському пенсійному фонді. ОСОБА_12 надав довідку, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, вона зробила перерахунок пенсії, довідка була оригінальною з мокрою печаткою, ксерокопію довідки було підшито до матеріалів пенсійної справи.

Показання свідків об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами, а саме:

явкою з повинною обвинуваченого ОСОБА_12 , написаною власноруч 24 січня 2012 року, в якій він визнав себе винним в тому, що за винагороду отримав в грудні 2004 року підроблений експертний висновок та надав його в УПФУ для отримання підвищеної пенсії (а.с.36 т.№1);

довідкою «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків внаслідок аварії на ЧАЕС» №556 від 12 січня 2012 року, в якій зазначене, що ОСОБА_12 за результатами розгляду питання щодо визначення його захворювань, було видано два експертних висновку: №478 від 18 грудня 2003 року та №495 від 04 листопада 2004 року, відповідно до яких, захворювання ОСОБА_12 були визнані загальними, з виконанням обов`язків

військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС - не пов`язані. Висновок за №497 від 02 грудня 2004 року відносно ОСОБА_12 не розглядався та не видавався (а.с.48-50 т.№1);

оригіналом експертного висновку №497 від 02 грудня 2004 року, в якому зазначене, що захворювання, встановлені у ОСОБА_12 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС та іншими оригіналами медичних документів, протоколом огляду від 22 березня 2012 року про вилучення особистої справи ОСОБА_12 в «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків внаслідок аварії на ЧАЕС» (а.с.3-90 т.№2);

згідно копії реєстраційного журналу «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих наслідків внаслідок аварії на ЧАЕС», ОСОБА_12 26 грудня 2003 року одержав один екземпляр експертного висновку №478 від 18 грудня 2003 року, та 18 листопада 2004 року він одержав 1 екземпляр експертного висновку №495 від 04 листопада 2004 року (а.с.183-187 т.№2);

відповідно висновку судової технічної експертизи документів №42 від 29 лютого 2012 року, встановлено, що документ - експертний висновок №497 від 02 грудня 2004 року (за №9046 від 08 вересня 2004 року), та експертні висновки №478 від 18 грудня 2003 року та №495 від 04 листопада 2004 року, надруковані на різних печатних машинках, із нанесенням спочатку круглої печатки «Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС», а потім, строки бланка та підпис (а.с.91-94 т.№1);

згідно акту ДФІ України в Запорізькій області №05-21/3 від 03 лютого 2012 року про результати проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя за період часу з 01 січня 2009 року по 01 грудня 2011 року, відповідно до висновків якого, було встановлено, що ОСОБА_12 був наданий статус постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС на підставі фіктивного експертного висновку, що призвело до незаконних виплат пенсії (а.с71-79 т.№3) та протоколом засідання Запорізької обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС за №18 від 27 березня 2012 року, відповідно до якого, ОСОБА_12 був позбавлений статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії з вилученням у нього посвідчення (а.с.142-146 т.№6);

відповідно висновку судової економічної експертизи №107 від 29 вересня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_12 в період часу з 17 січня 2005 року по 31 грудня 2011 року УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя нарахувало та виплатило пенсію, відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі - 165107,51гр. (а.с.45-48 т.№5);

Крім цього в ході досудового слідства, обвинувачений ОСОБА_12 посилався на психологічний тиск відносно нього зі сторони працівників міліції, тому, слідчим Ленінської прокуратури м. Запоріжжя, була проведена перевірка його доводів, за результатами якої винесена постанова від 08 серпня 2012 року, якою у порушенні кримінальної справи відносно співробітників Ленінського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області було відмовлено за відсутністю складу злочину (а.с.102-106 т.№3). Також, постановою слідчого судді Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_12 було відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження (а.с.29 т.№6).

Досудовим слідством та безпосередньо у судовому засіданні спростовано доводи обвинуваченого про те, що він не знав про те, що виготовлений ОСОБА_15 на його прохання за винагороду експертний висновок є завідомо підробленим, оскільки, експертний висновок готується один раз на рік, і отримавши відмову комісії 04 листопада 2004 року, він розумів, що позитивний висновок від 02 грудня 2004 року, за який він ніде не розписувався, не може бути дійсним. Однак, визнаючи і розуміючи це, він, шляхом обману, надав завідомо підроблений документ до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя для неправомірного отримання підвищеної пенсії, тобто, заволодіння державними коштами в значному розмірі. Ці ж обставини були підтверджені і в ході судового слідства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 стосовно його необізнаності щодо факту підроблення експертного висновку, спростовуються протоколом явки з повинною ОСОБА_12 та поясненнями свідка ОСОБА_15 , який прямо вказав, що ОСОБА_12 звернувся до нього після повторного негативного висновку експертної комісії саме за отриманням позитивного висновку комісії без її проходження.

Саме від обвинуваченого ОСОБА_12 стало відомо про особу на ім`я ОСОБА_24 , що працював в Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії, до якого обвинувачений звернувся в грудні 2004 року для отримання за винагороду експертного висновку з позитивним для ОСОБА_12 результатом. Тому, за постановою Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року органом досудового слідства була встановлена ця особа - ОСОБА_15 (а.с.121 т.№3).

Зміну обвинуваченим своїх пояснень у суді та невизнання вини суд розцінює як форму захисту та ставиться до них критично, оскільки пояснення ОСОБА_12 щодо отримання підробленого експертного висновку від 2 грудня 2004 року в Дніпропетровській регіональній міжвідомчій експертній комісії не підтверджується жодними доказами, а згідно з даними вказаної установи на засіданні комісії 2 грудня 2004 року медична справа ОСОБА_12 не розглядалася. (а.с. 143 т.7)

Крім цього суд не приймає до уваги експертний висновок наданого стороною захисту оскільки він отриманий поза процесуальним порядком після закінчення досудового слідства та не на підставі ухвали суду. Експерти про кримінальну відповідальність не попереджались, відсутні перелік членів комісії з вказівкою на їх фах, спеціалізацію, стаж роботи в експертній галузі. Крім цього відсутній перелік питань які ставились перед експертною комісією, відсутній перелік документів які розглядались комісією. (а.с.161 т.7)

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих злочинів знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_12 суд кваліфікує за ст.190 ч.2 КК України - як шахрайство, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману, що завдало значної шкоди та за ст.358 ч.3 КК України (в редакції 2001 року) - як використання завідомо підробленого документу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 25 жовтня 2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ст. 66 КК України, судом встановлено не було.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує його особу, те що він раніше не був судимим, є інвалідом 2-ї групи, має ряд важких захворювань та потребує постійного медичного нагляду та лікування, позитивно характеризується за місцем проживання, крім того, він скоїв злочини, які не відносяться до категорії тяжких, тому, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій статей КК України за якими він притягається до кримінальної відповідальності ближче мінімальних меж.

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_12 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України, тобто, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості та п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Оскільки за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) передбачене максимальне покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років, а за ч.2 ст.190 КК України максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3-х років, при тому, що злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_12 в 2005 році, тому, на момент винесення вироку, ОСОБА_12 підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя в рахунок відшкодування матеріального збитку, спричиненого державі, то суд вважає, що він підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що ОСОБА_12 визнаний інвалідом з 2003р., і як інвалід загального захворювання він має право на отримання від держави пенсії відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії по інвалідності, згідно до вимог ст.33 вищезазначеного Закону, залежить від групи інвалідності, яка призначається відповідно: інвалідам 2-ї групи 90 відсотків пенсії за віком, інвалідам 3-ї групи 50 відсотків пенсії за віком, які обчислюються відповідно до ст.27-28 цього Закону. У разі зміни групи інвалідності, пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності. Відповідно висновку судової економічної експертизи №107 від 29 вересня 2014 року, встановлено, що всього за період часу з 17 січня 2005 року по 31 грудня 2011 року ОСОБА_12 отримана пенсія, нарахована відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі - 165107,51 гривень. Однак, в період часу з 17 січня 2005 року по 09 листопада 2010 року ОСОБА_12 отримував би пенсію як інвалід 3-ї групи загального захворювання, а з 10 листопада 2010 року по 31 грудня 2011 року - як інвалід 2-ї групи загального захворювання, а всього, за цей період часу, як інвалід 2-ї та 3-ї групи він отримав би тільки 43223,61 гривень. Тобто, безпідставно отриманий обвинуваченим розмір пенсії складає суму (165107,51 гривень - 121883,90 гривень) - 43223,61 гривень, яка і підлягає стягненню з обвинуваченого на користь цивільного позивача.

Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 49, 74 КК України, ст.368-370, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_12 за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001року) та ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання:

- за ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001року) у вигляді трьох місяців арешту;

- за ч.2 ст.190 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_12 призначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_12 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_12 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Застосувати до засудженого ОСОБА_12 вимоги ч.5 ст.74 КК України, звільнивши його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_12 , до набранням вироком законної сили, залишити без змін - підписка про невиїзд.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 43223,61 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речовий доказ: оригінал експертного висновку №9046 від 08 вересня 2004 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1