Справа № 299/2528/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/335/18 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.02. 2018.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не судимий, засуджений:

- за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації - Виноградівський районний відділ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України; повідомляти уповноважений орган з питань пробації - Виноградівський районний відділ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України - про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 110 085 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази, а саме: номерні знаки НОМЕР_1 , які знаходяться на відповідальному збереженні у обвинуваченого ОСОБА_6 - постановлено знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

-2-

ОСОБА_6 в червні 2016 року, близько 21 год., перебуваючи в гаражному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , яким на той час розпоряджався згідно договору оренди нерухомого майна від 15.01.2016, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вирішив заволодіти автомобілем марки «БОГДАН 211040», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 з метою забезпечення безпеки пересування автомобіля марки «БОГДАН 211040», д.р.н. НОМЕР_2 , замінив на ньому реєстраційні номери, встановивши номерні знаки, належні автомобілю марки «Мітсубісі Лансер», р.н. НОМЕР_1 , що знаходились у вказаному гаражному приміщенні. В подальшому, за допомогою ключа ОСОБА_6 відкрив водійську дверку та проник до салону автомобіля марки «БОГДАН 211040», де за допомогою ключа запалювання запустив двигун автомобіля та привів його в рух, після чого керуючи вказаним автомобілем, поїхав в напрямку м. Тячів. Під`їхавши до СТО, що розташована по вул. Центральній в м. Тячів, ОСОБА_6 обмінявся з ОСОБА_11 автомобілем марки «БОГДАН 211040» на автомобіль марки «Фольцваген Пасат» та отримав від останнього грошові кошти в сумі 300 доларів США, як доплату за обмін автомобілями. В результаті незаконного заволодіння ОСОБА_6 автомобілем марки «БОГДАН 211040» вартістю 110 085,00 грн., потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальних збитків на вище вказану суму.

В апеляційній скарзі представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду від 06.02.2018 в частині призначеного покарання та часткового задоволення цивільного позову щодо моральної шкоди скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна, стягнути з обвинуваченого 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вказує на те, що суд належно не з`ясував обставини кримінального провадження, що стали підставою для застосування судом щодо ОСОБА_6 положень ст.75 КК України із звільненням його від відбування покарання та не навів у вироку відповідних підстав такого звільнення. ОСОБА_6 не вживає заходів щодо добровільного відшкодування шкоди, що свідчить про відсутність його розкаяння у вчиненому. Також, суд неналежно врахував при вирішенні цивільного позову, ступень понесених потерпілим моральних страждань, а відтак не дотримався вимог розумності та справедливості при вирішенні цивільного позову.

В запереченні на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_7 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду у зв`язку з обгрунтованістю, вмотивованістю та законністю залишити без змін. Вказує на те, що наведені представником потерпілого ОСОБА_12 твердження про безпідставне застосування судом першої інстанції положень ст.75 КК України щодо ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки судом належно враховано, що ОСОБА_6 визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, давав показання, а його наміри частково відшкодувати потерпілому завдану злочином шкоду були проігноровані як потерпілим, так і його представником. Вказані обставини, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин та характеризуючі особу обвинуваченого дані були належно досліджені і враховані судом першої інстанції. Також, вважає необґрунтовану вимогу щодо задоволення цивільного позову в частині моральної шкоди в повному обсязі, оскільки така оцінка понесених потерпілим моральних страждань є завищеною, а тому судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 частково.

-3-

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд проводить розгляд у відсутності потерпілого та його представника, які належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду і які не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили залишити вироку суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами та учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 призначено без належного врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого і таке покарання є занадто м`яким, а застосування ст.75 КК України і звільнення його від відбування покарання не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим і апеляційним судом відхиляються з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, покарання ОСОБА_6 за вчинений злочин призначено у відповідності до загальних засад призначення покарання, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі і з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, всіх обставин справи і даних про його особу. Зокрема, при призначенні суд врахував, що ОСОБА_6 вину визнав, щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується посередньо.

Обґрунтовано визнав суд першої інстанції обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 його визнання вини та щире каяття у вчиненні злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання .

Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини в своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про застосування положень ст.75 КК України та призначив покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог кримінального закону.

При цьому колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б вказували на неможливість виправлення ОСОБА_6 без відбування ним реального покарання.

Не вбачається з матеріалів справи і будь-яких інших підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що вирок є законним і обґрунтованим, а призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тобто є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів, справедливим.

-4-

Доводи апеляційної скарги про неповне врахування судом першої інстанції наслідків вчиненого ОСОБА_6 злочину, його ставлення до таких наслідків та глибини душевних страждань потерпілого від злочину та необхідності збільшення розміру відшкодування завданої моральної шкоди до 50 000 грн., колегія суддів також вважає необґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження та вироку суду вбачається, що вирішуючи питання про задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 , судом відповідно до ст. ст. 128, 129 КПК України, ст.ст.23,1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995, №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховано як характер та обсяг страждань потерпілого так і інші обставини, зокрема, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення звичайного життєвого ритму та прийнято обґрунтоване рішення в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілого, що на переконання колегії суддів, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

З вироку вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, належним чином мотивував своє рішення, обґрунтовано прийняв до уваги характер вчиненого злочинного діяння, ступінь вини особи, яка заподіяла моральну шкоди, його ставлення до вчиненого та відсутність примирення з потерпілим, та врахувавши вимоги розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про задоволення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.. На думку колегії суддів, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є адекватною компенсацію перенесених потерпілим моральних страждань, заподіяних неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_6 ..

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для збільшення розміру відшкодування до 50 000 грн., як просить в апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 ..
Решта доводів апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено, а тому колегія суддів апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_8 залишає без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2018 щодо ОСОБА_6 - без змін.

На ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: