Дата документу Справа № 314/2045/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/2045/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/675/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження віщодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має середню-спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02 липня 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 03 листопада 2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ст.198, ч.1 ст.71 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2010 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців. На підставі ст.7 ЗУ «Про амністію в 2014 році» від 25 червня 2014 року звільнений від відбування покарання;

- 11 лютого 2016 року Ільїчевським районним судом Донецької області, за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 31 січня 2017 року Куйбишевським районним судом Запорізької області, за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ільїчевського районного суду м.Маріуполь Донецької області від 11 лютого 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;

- 27 квітня 2017 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 26 січня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-хімічної експертизи в розмірі 594,78 гривень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, є триваючим злочином, який є закінченим в даному випадку з моменту його припинення правоохоронними органами. Відповідно до обставин, які встановлені судом, ОСОБА_6 вчинив триваючий злочин, який закінчився о 19-00 годині 27 квітня 2017 року, а саме після повернення обвинуваченого до установи виконання покарання з Куйбишевського районного суду області. Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_6 вчинив після ухвалення попереднього вироку відносно нього від 27 квітня 2017 року, тому суд першої інстанції помилково застосував закон, який не підлягає застосуванню - ч.4 ст.70 КК України, та не застосував закон, який підлягає застосуванню в даному випадку - ст.71 КК України.

Крім того, суд при призначенні покарання в повній мірі не врахував те, що ОСОБА_6 раніше п`ять разів судимий за умисні злочини, судимість не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочин середньої тяжкості в період відбування покарання, ще й за наявності обтяжуючої обставини - рецидиву злочинів. Крім того, суд фактично залишив таке ж саме покарання, як і за попереднім вироком, у зв`язку з чим призначене судом остаточне покарання за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість.

Згідно з вироком суду, 27 квітня 2017 року в денний час доби ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, знаходячись в туалеті Куйбишевського районного суду Запорізької області, який розташований за адресою: вул.Центральна №26-А, смт. Більмак, Більмацького району, Запорізької області, незаконно придбав, шляхом присвоєння знайденого, полімерний згорток, в якому згідно з висновком експерта №7-718 від 19 травня 2017 року, знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого склала 0,025 г, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 усвідомлюючи, що придбаний ним полімерний згорток заповнений наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи незаконно, помістив його до шкарпетки лівої ноги, після чого на конвойному автомобілі, в якому він етапувався до місця попереднього ув`язнення, незаконно перевіз його до ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», та незаконно зберігав знайдене при собі, без мети збуту, з метою особистого вживання, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції, при проведенні огляду місця події в кімнаті обшуку при ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», який мав місце 27 квітня 2017 року о 19-00 годині.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирішити апеляційну скаргу на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, підтвердив обставини, встановлені органом досудового розслідування, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом Закону про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочин, за який засуджено ОСОБА_6 вчинено ним після проголошення вироку. Тому необхідно визначити остаточне покарання відповідно до вимог ст.71 КК України, на що обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного оскаржуваний вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст.407,413,414 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів визнає те, що обвинувачений свою вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину; обставиною, що обтяжує покарання, колегія суддів визнає рецидив злочинів.

У зв`язку з викладеним, враховуючи фактичні обставини провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 КК України, в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4