справа № 478/1788/17
кримінальне провадження
№1-кс/489/2009/18
УХВАЛА
Іменем України

27 серпня 2018 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття провадження за поданням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» про передачу в дохід держави майна, вилученого в ув`язненого ОСОБА_2 -

встановив:
Із подання в.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» вбачається, що 09.08.2018 під час візуального нагляду за камерою № 123 в ув`язненого ОСОБА_2 з правої руки був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Нокіа» за серійним номером № НОМЕР_1 .
У ході службової перевірки встановлено, що 09.08.2018 ув`язнений ОСОБА_2 , знаходячись у Ленінському районному суді міста Миколаєва, отримав від свого знайомого пачку цигарок, в якій знаходився вищевказаний мобільний телефон та прихованим шляхом, а саме в нижній білизні проніс на режимну територію Миколаївського слідчого ізолятору, де перебуваючи в камері № 123 використовував для спілкування з особами, які перебувають на волі.
В.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з поданням про передачу виявлених у ув`язненого заборонених предметів в дохід держави.
Дослідивши подання та додані до нього матеріали, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» режим у місцях попереднього ув`язнення, тобто порядок і умови тримання осіб, взятих під варту, та нагляду за ними з метою забезпечення попереднього ув`язнення, встановлюється цим Законом та іншими нормативними актами.
За положеннями ч. 3 ст. 7 наведеного Закону речі, що незаконно отримані ув`язненим, передаються в дохід держави за мотивованою постановою начальника установи, санкціонованою прокурором.
Згідно п.п. 6.4 п. 6 розділу ІV Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально - виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2013 № 460/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.03.2013 за № 445/22977, вилучені в ув`язнених або засуджених гроші та цінні речі і предмети, отримані шляхом обману під час тримання у СІЗО або власник яких не встановлений, передаються в дохід держави згідно з постановою начальника СІЗО про передачу заборонених для зберігання речей та предметів у дохід держави за формою згідно з додатком 8 до цих Правил, санкціонованою прокурором.
Таким чином, вилучене майно ув`язненого передається в дохід держави за мотивованою постановою начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором.
Відповідно до ч. 7 ст. 102 КВК України виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, аналіз наведеного законодавства свідчить про те, що до повноважень слідчого судді віднесено вирішення питання про долю речей виявлених у засуджених, які відбувають покарання в колоніях за вироком суду. Вирішення питання про передачу вилученого майна в ув`язненого, який перебуває в установі попереднього ув`язнення, віднесено до повноважень начальника такої установи.
Враховуючи наведене та вимоги Закону України «Про попереднє ув`язнення», Кримінально-виконавчого і Кримінального процесуального кодексів України, підстави для відкриття провадження за поданням в.о. начальника слідчого ізолятора відсутні, оскільки вказане питання не віднесено до повноважень слідчого судді.
Статтею 309 КПК України визначений виключний перелік рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені.
Між тим, з огляду на невизначеність національного законодавства з приводу того питання, з яким звернувся в.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», керуючись ст. ст.7, 9 КПК України, вважаю необхідним встановити, що вказана ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки, передбачені для оскарження ухвал слідчих суддів.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. 309 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
У відкритті провадження за поданням в.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 про передачу в дохід держави майна, вилученого в ув`язненого ОСОБА_2 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

слідчий суддя ОСОБА_1