У Х В А Л А
Іменем України

23 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва 14травня 2018 року надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2017 року у справі № 359/6994/17, на грошові кошти, вилучені під час обшуку 08.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) доларів США; грошові кошти в сумі 170 (сто сімдесят) Британських фунтів стерлінгів; грошові кошти 254000 (двісті п`ятдесят чотири тисячі) гривень.

Клопотання, зокрема, мотивовано тим, що згаданою ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження № 0000015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2017 року за ч. 2 ст. 364-1 КК України, накладено арешт на належні ОСОБА_4 грошові кошти, однак на даний час відпала потреба в арешті зазначених грошових котів. Так, висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 3 650 доларів США; 170 Британських фунтів стерлінгів; 254000 гривеньє передчасними, оскільки стороною обвинувачення на момент розгляду клопотання про арешт майна не надано достатніх даних на підтвердження відповідності цих грошових коштів критеріям ст. 98 КПК України.

Також, матеріалами клопотання про арешт майна не доведено, що наявні підстави, передбачені ч. 6 ст. 170 КПК України, для арешту грошових коштів ОСОБА_4 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. При цьому, арештоване майно ОСОБА_4 не має відношення до розслідуваного кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000015 від 13.01.2017 рокута не має жодного відношення до обставин, які підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження. Крім того, з моменту арешту грошових коштів пройшов тривалий проміжок часу, протягом якого органом досудового розслідування не здобуто доказів того, що ці грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом,в результаті проведення незаконної господарської діяльності, так як в ухвалі про обшук надавався дозвіл на відшукання саме таких грошових коштів. А тому, на даний час відсутня потреба в арешті грошових коштів ОСОБА_4 , як заходу забезпечення кримінального провадження. Натомість, долучені до клопотання про скасування арешту майна матеріали, свідчать про те, що вилучені в ОСОБА_4 грошові кошти мають законне джерело походження, так як отримані останньою в борг, про що свідчать дані відповідних розписок.

З урахуванням наведеного, у клопотанні порушено питання про скасування арешту грошових коштів ОСОБА_4 .

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи клопотання про скасування арешту майна та просив задовольнити його з наведених у ньому мотивів.

Слідчий, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 13.01.2017 року, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, однак його не явка не перешкоджає розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні дані для прийняття рішення.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів убачається, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2017 року накладено арешт на належні ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) доларів США; 170 (сто сімдесят) Британських фунтів стерлінгів; 254 (двісті п`ятдесят чотири) тисячі гривень, які вилучено із шкіряної сумки належної ОСОБА_4 під час проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як слідує з мотивувальної частини згаданої ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вилучене майно, в тому числі на грошові кошти ОСОБА_4 , стало те, що арешт необхідний, зокрема, для забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, внаслідок кримінального правопорушення.

У той же час, ухвала слідчого судді не містить обґрунтування, яким саме критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України відповідають арештовані грошові кошти ОСОБА_4 , що давало б підстави для арешту цих грошових коштів з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали клопотання, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 13.01.2017 року на даний час здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, за фактами зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми та незаконного поводження зі зброєю.

З витягу з кримінального провадження № 0000015 від 13.01.2017 року, наявного в матеріалах клопотання про скасування арешту майна, вбачається, що до ЄРДР за ч. 2 ст. 364-1 КК України внесено відомості, зі змісту яких слідує, що в межах Глибоцької сільської ради функціонує піщаний кар`єр, яким на праві оренди володіє ТОВ «Г.Арт», при цьому, останнім протягом 2016 року на регулярній основі незаконно здійснювався видобуток піску, що порушує встановлені правила охорони надр та створює небезпеку для довкілля.

Тобто, згадане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 не здійснюється, відомості щодо причетності останньої до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, до ЄРДР не внесено.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Отже, вилучені в ході обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти із сумки ОСОБА_4 , про що зазначено в протоколі обшуку від 08.09.2017 року, не є та не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, так як вони не відповідають критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу та не є доказом і предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000015 від 13.01.2017 року, та в межах якого накладено арешт.

Окрім того, у кримінальному провадженні № 0000015 від 13.01.2017 року, ОСОБА_4 не є підозрюваною, обвинуваченою чи засудженою, а тому, відсутні підстави для накладення арешту на згадані грошові кошти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України), так як відповідно до положень ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт з цих підстав накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само необґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Також, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що відсутні будь-які дані на підтвердження правової підстави для арешту належних ОСОБА_4 грошових коштів, можливості використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на майно, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Разом з тим, сукупність наявної в матеріалах клопотання про скасування арешту майна інформації, зокрема, про те, що ОСОБА_4 отримано у позику відповідно до розписок 254000 грн., 3650 доларів США і 270 Британських фунтів, дає підстави для висновку про законне походження вилучених грошових коштів.

Також, слід зауважити, що дані протоколу обшуку свідчать про те, що грошові кошти в ОСОБА_4 вилучено з її сумки.

За правилами ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Статтею 9 КПК Україниви значено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, на переконання слідчого судді арешт грошових коштів ОСОБА_4 призвів до порушення справедливого балансу між інтересами власника ОСОБА_4 , гарантованими їй законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Отже, в ході розгляду клопотання доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів ОСОБА_4 відпала потреба, у зв`язку з чим, арешт грошових коштів підлягає скасуванню, а клопотання представника власника арештованого майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2017 року у справі № 359/6994/17, на грошові кошти, вилучені під час обшуку 08.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- грошові кошти в сумі 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) доларів США;

- грошові кошти в сумі 170 (сто сімдесят) Британських фунтів стерлінгів;

- грошові кошти 254000 (двісті п`ятдесят чотири тисячі) гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1