УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 08.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 08.08.2018, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі рішення Запорізької обласної ради № 10 від 09.10.2017 ОСОБА_5 , як переможця конкурентного відбору, призначено директором Комунальної установи «Таврійський будинок інвалідів» Запорізької обласної ради (далі - КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР), який розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське, вул. Загорянська, буд. 2.

Наказом заступника директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР № 349-к від 09.10.2017 ОСОБА_5 призначений на посаду директора вищевказаної комунальної установи.

Згідно з контрактом від 09.10.2017, укладеним між Запорізькою обласною радою та ОСОБА_5 , останній, як керівник КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, зобов`язується здійснювати керівництво установою, забезпечувати її високоефективну діяльність, у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства молоді та спорту України, іншими нормативно-правовими актами України, рішеннями Запорізької обласної ради, розпорядженнями голови Запорізької обласної ради, наказами Департаменту, Положеннями та наказами Установи, здійснює поточне керівництво Установою, забезпечує досягнення мети та завдань діяльності Установи відповідно до статуту.

Наказом директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР № 16-к від 20.02.2006 ОСОБА_6 прийнятий на посаду заступника директора вищевказаної установи.

Відповідно до посадової інструкції заступника директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, яка затверджена директором КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР 19.01.2017 та з якою ОСОБА_6 ознайомлений у встановленому законом порядку, передбачено, що посада заступника директора належить до категорії «керівники», у своїй діяльності керується чинним законодавством України, наказами, вказівками та розпорядженнями директора, посадовою інструкцією, Положенням про будинок інвалідів, правилами внутрішнього розпорядку для підопічних та працівників інтернату.

Відповідно до п. 2.4 посадової інструкції заступника директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР до завдань та обов`язків ОСОБА_6 , серед іншого, входить забезпечення господарської діяльності і цілеспрямоване витрачання асигнувань і коштів на утримання стаціонарної установи.

Окрім того, заступник директора (за відсутності директора будинку інвалідів), згідно з п. 2.14 посадової інструкції, керує комунальною установою.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є службовими особами, які наділені адміністративно-господарськими функціями.

Відповідно до особових справ ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є підопічними КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, яким установлена ІІ група інвалідності з дитинства, згідно з індивідуальними програмами реабілітації інвалідів визнані непрацездатними за станом здоров`я та рекомендована працетерапія тривалістю 2 години на день на території вищевказаної комунальної установи.

Відповідно до п. 3.12 Положення КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР процес працетерапії повинен проходити у кожній групі у присутності інструктора з праці (інструктора з трудової терапії) або вихователя та медичного працівника (медичної сестри або молодшої медичної сестри залежно від характеру виконуваних робіт), у якого повинна бути в наявності аптечка першої медичної допомоги. Працетерапія здійснюється у навчально-виробничих майстернях (для технічних і обслуговуючих видів праці), підсобних господарствах, на земельних ділянках з обов`язковим дотриманням правил техніки безпеки, урахуванням профілю будинку інвалідів і вимог чинного санітарного законодавства.

Так, уранці 14.09.2018 ОСОБА_7 , яка перебуває на посаді медичної сестри КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, маючи умисел на одержання та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинені щодо кількох осіб, «замовила» у ОСОБА_5 декількох підопічних зазначеної установи з метою подальшого їх переміщення та залучення до трудової експлуатації поза межами закладу на земельній ділянці на території домоволодіння за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього ОСОБА_5 , маючи умисел на передачу людини, вчинену з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинену щодо кількох осіб, діючи за попередньою змовою із заступником директора КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР ОСОБА_6 , з використанням свого службового становища, в порушення вимог Положення КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, згідно з якими тимчасове вибуття підопічних здійснюється за їх особистою заявою за погодженням з адміністрацією з урахуванням висновку лікаря, усвідомлюючи, що внаслідок фізичних та психічних властивостей підопічні перебувають в уразливому стані, під час телефонної розмови надав ОСОБА_7 усну згоду на передачу останній декількох підопічних для трудової експлуатації за межами установи, про що їй необхідно було повідомити ОСОБА_6 та отримати від останнього аналогічну згоду.

У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на одержання та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, одразу зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила про отримання згоди від ОСОБА_5 щодо можливості одержання декількох підопічних зазначеної установи з метою подальшого їх переміщення та залучення до трудової експлуатації поза межами закладу на земельній ділянці на території домоволодіння її місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу ОСОБА_6 , маючи умисел на передачу людини, вчинену з метою експлуатації, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , з використанням свого службового становища, в порушення вимог Положення КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР, згідно з якими тимчасове вибуття підопічних здійснюється за їх особистою заявою за погодженням з адміністрацією з урахуванням висновку лікаря, усвідомлюючи, що внаслідок фізичних та психічних властивостей підопічні перебувають в уразливому стані, надав ОСОБА_7 усну згоду на одержання та переміщення підопічних установи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для трудової експлуатації за її межі.

У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на одержання та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, 14.09.2018 у період приблизно з 08 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин одержала на території КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР підопічних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких на невстановленому у ході досудового розслідування транспортному засобі перемістила на територію свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де вищевказані особи приблизно з 09 години 30 хвилин до 13 години 00 хвилин 14.09.2018 були залучені до трудової експлуатації з прибирання кукурудзи на земельній ділянці.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, який кваліфікується як передача людини, вчинена з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинена щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням свого службового становища.
18.09.2018 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та можливої конфіскації майна як виду покарання слідчий просить накласти арешт на житловий будинок (реєстраційний номер майна: 22535958), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності (частка власності 1/1) належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий клопотання підтримав, про що зазначив у поданій ним заяві.

З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна до суду не викликався.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи зазначені у ньому, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий у своєму клопотанні просив накласти арешт на вищезазначене нерухоме майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_5 .
Як випливає з повідомлення про підозру від 17.09.2018, слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за дорученням прокурора Запорізької області ОСОБА_10 . ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що у ОСОБА_5 на праві приватної власності (частка власності 1/1) перебуває об`єкт нерухомого майна житловий будинок (реєстраційний номер майна: 22535958), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 18.03.2008.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Проаналізувавши надані матеріали та вищевказані правові норми, враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає такий вид покарання як конфіскацію, з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання слідчого шляхом накладення арешту на житловий будинок (реєстраційний номер майна: 22535958), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності (частка власності 1/1) належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок (реєстраційний номер майна: 22535958), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності (частка власності 1/1) належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1