ЄУН № 331/8520/16-к
Провадження № 1-кс/331/2945/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора вищого рівня по розгляду та вирішенню його клопотання від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_3 надійшла скарга на бездіяльність прокурора вищого рівня по розгляду та вирішенню його клопотання від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0002374, за фактом вчинення колишнім працівником міліції ОСОБА_4 хуліганства відносно заявника, яке супроводжувалось особливою зухвалістю з використанням спеціального засобу - балончика зі сльозогінним газом і спричиненням йому тілесних ушкоджень.

07.09.2013 року відомості про вчинення цього злочину були внесені до ЄРДР за № 0002374 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 296 КК України.

По зазначеному кримінальному провадженню ОСОБА_3 є потерпілим та користується процесуальними правами, передбаченими ст. 56 КПК України.

18.05.2018 року ОСОБА_3 подав прокурору вищого рівня Запорізької місцевої прокуратури № 1 клопотання, в порядку ч. 6 ст. 36 та ст. 220 КПК України, про скасування постанови підпорядкованого процесуального прокурора про відмову в задоволені його клопотання про перекваліфікацію злочину у кримінальному провадженні № 0002374.
Листом від 25.05.2018 року № 125-139-11 Запорізька місцева прокуратура № 1, за підписом першого заступника керівника ОСОБА_5 повідомила йому про відмову в задоволені його клопотання.
Разом з цим, до теперішнього часу, в порушення вимог ст. ст. 110, 220 КПК України, прокурором вищого рівня (якому безпосередньо і було заявлено його клопотання), невручена йому постанова про повну або часткову відмову в задоволені його клопотання від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374, оскільки він подав клопотання безпосередньо заступнику керівника місцевої прокуратури (прокурору вищого рівня), як прокурору, до виключних повноважень якого, згідно ч. 6 ст. 36 КПК України, відносяться, скасування постанови прокурорів нижчого рівня.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просить слідчого суддю, визнати незаконною бездіяльність прокурора вищого рівня Запорізької місцевої прокуратури № 1, яка полягає у не розгляді та не вирішення останнім його клопотання від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374 в порядку та строк визначені ст. 220 КПК України та зобов`язати прокурора вищого рівня Запорізької місцевої прокуратури № 1 розглянути та вирішити його клопотання від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374 в порядку та строк визначені ст. 220 КПК України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 наполягав на задоволенні скарги, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені по тексту скарги.

Перший заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд вказаної скарги за її відсутності, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України. В письмових поясненнях зазначила, що клопотання заявника від 18.05.2018 року було сприйнято як звернення та розглянуто у відповідному порядку, про що надана письмова відповідь з тих підстав, що ст. 220 КПК передбачений порядок розгляду клопотання щодо проведення окремих слідчих дій у кримінальному провадженні і вирішення такої категорії питань відноситься до компетенції прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, а не до повноважень прокурора вищого рівня.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, чиї дії чи бездіяльність оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги, прийнявши до уваги пояснення заявника, письмові пояснення першого заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , як потерпілий у кримінальному провадженні № 0002374 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, 18.05.2018 року звернувся до першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 із клопотанням в порядку ст. 220 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статях КПК України, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.
Однак, клопотання потерпілого фактично було розглянуто як звернення без винесення постанови по суті порушених потерпілим питань та оформлено у вигляді листа, який надіслано ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор, зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом. При цьому, діюче кримінальне процесуальне законодавство визначає прокурора як особу, яка обіймає посаду, передбачену ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень, тобто і керівника відповідної прокуратури в тому числі.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 , подане в порядку ст. 220 КПК України, було помилково сприйнято та розглянуто як звернення без винесення відповідного процесуального рішення - постанови, що є порушенням норм КПК України. При цьому доводи прокурора про те, що прокурор вищого рівня не має права приймати процесуальні рішення в рамках кримінального провадження, де він не здійснює процесуальне керівництво, слідчий суддя вважає невірними та такими, що суперечать змісту ст. 220 КПК України.

Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_3 від 18.05.2018 року, потерпілий ставив перед прокурором вищого рівня питання, які відносяться саме до його компетенції, зокрема, скасувати постанову процесуального прокурора.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, із зобов`язанням прокурора розглянути клопотання скаржника про проведення процесуальних дій та повідомити скаржника про результати розгляду клопотання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора вищого рівня по розгляду та вирішенню його клопотання від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374 - задовольнити.
Визнати незаконною бездіяльність прокурора вищого рівня Запорізької місцевої прокуратури № 1, яка полягає у не розгляді та не вирішенні клопотання, поданого ОСОБА_3 18.05.2018 року, в порядку передбаченому ст. 220 КПК України.
Зобов`язати прокурора вищого рівня Запорізької місцевої прокуратури № 1 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 18.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0002374 в порядку та строки, визначені ст. 220 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1