Справа № 675/1606/17
Провадження № 1-кп/675/4/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2018 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з освітою середньою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 14 грудня 1998 р. Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 р.) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 14 грудня 1999 р. Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 141, 42, 43 КК України (в ред. 1960 р.) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 15 липня 2003 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
- 29 червня 2010 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
-14 вересня 2015 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 395, 297 ч. 3 КК України, -
ОСОБА_4 (по тексту - ОСОБА_4 , обвинувачений), будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за таємне викрадення чужого майна, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини.
Як встановлено, 28 липня 2016 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , прийшов на територію господарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , з метою отримання в борг грошових коштів. Надалі ОСОБА_4 у пошуках ОСОБА_6 зайшов у житловий будинок, де в одній з кімнат на тумбочці побачив мобільний телефон марки «Keepon» моделі «№ 20», який вирішив викрасти. У подальшому, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 таємно викрав вказаний мобільний телефон, після чого продав його ОСОБА_7 за 150, 00 грн., витративши грошові кошти на власні потреби.
Такими умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 442, 00 грн.
Крім того, у жовтні 2016 року ОСОБА_4 , відносно якого 29 червня 2016 року Ізяславським районним судом було ухвалено судове рішення про встановлення адміністративного нагляду, порушив вимоги п.п. «а», «в» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» та самовільно залишив місце свого постійного проживання та надалі проживав у ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_3 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, обвинувачений 17 жовтня 2016 року без поважних на те причин та без відповідного дозволу начальника Ізяславського ВП Славутського відділу поліції ГУ НП у Хмельницькій області, покинув місце перебування в Ізяславському районі та вибув у с. Городище Шепетівського району Хмельницької області, де і перебував до 04 листопада 2016 року.
Разом з тим, у квітні та травні 2016 року (точні дати органом досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_4 , перебуваючи на території єврейського кладовища, що в АДРЕСА_4 , з корисливих мотивів вчинив наругу над могилами, що виразилося у крадіжці із огородження могил частин металевої загорожі та продаж їх у подальшому в пункт заготівлі металобрухту.
Як встановлено судом, в квітні 2016 року (близько середини місяця), повертаючись із с. Лютарка Ізяславського району в м. Ізяслав Хмельницької області, ОСОБА_4 зайшов на територію єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Острізькій, де виявив огороджені металевими решітками могили. Маючи на меті в подальшому здати металеві решітки до пункту прийому металобрухту, обвинувачений став знімати хвіртки із огорожі могил, а також, розхитуючи та виломлюючи, частини огорожі. Демонтовані решітки в подальшому ОСОБА_4 виносив за територію кладовища в кількості 10-12 штук (точна кількість органом досудового розслідування не встановлена), після чого звернувся до ОСОБА_9 , і той трактором з причіпом приїхав та забрав решітки (металеві частини надмогильних споруд). За здані металеві решітки ОСОБА_9 заплатив для ОСОБА_4 близько 360 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, через певний проміжок часу (близько одного місяця, точна дата органом досудового розслідування не встановлена) обвинувачений повторно прийшов на кладовище і аналогічним способом демонтував хвіртки та решітки огорож (металеві частини надмогильних споруд) у кількості 8-10 штук (точна кількість органом досудового розслідування не встановлена), та виніс їх за територію кладовища. ОСОБА_4 повторно звернувся до ОСОБА_9 , щоб той перевіз решітки, і коли той приїхав на тракторі з причіпом до місця їх знаходження, обвинувачений разом із ОСОБА_10 , якого попросив допомогти, повантажили решітки на причіп і доставили до домоволодіння ОСОБА_9 , де останній заплатив для обвинуваченого 320 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні крадіжки мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину, у скоєному розкаявся.
Крім повного визнання своєї вини у скоєному, винуватість обвинуваченого у скоєному підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні, даними протоколу огляду місця події від 10 вересня 2016 року, даними протоколу огляду мобільного телефону, даними протоколу проведення слідчого експерименту.
Також ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в порушенні правил адміністративного нагляду та пояснив, що поїхав до свого товариша в с. Городище Шепетівського району, де проживав, і працював на Шепетівському цукровому заводі.
Винуватість ОСОБА_4 в порушенні правил адміністративного нагляду також підтверджується матеріалами справи адміністративного нагляду № 10, в якій містяться ухвала Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року про встановлення адміністративного нагляду, листки контролю за дотриманням установлених обмежень піднаглядним, характеристикою, рапортами працівників поліції про відсутність піднаглядного за місцем проживання, постановою Ізяславського районного суду від 11 серпня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил адміністративного нагляду.
Разом із тим ОСОБА_4 заперечив той факт, що він вчиняв наругу над могилами, знімаючи металеві огорожі з могил на території кладовища. Обвинувачений зазначив, що огорожі з могил він не демонтовував, а виявив їх поблизу кладовища і вирішив їх здати на металобрухт. З цією метою він домовився з ОСОБА_9 , той приїхав трактором із причіпом та забрав металобрухт, який перебував за територією кладовища. Через деякий час, як вказує ОСОБА_4 , він повторно виявив за територією кладовища металеві частини загорож, і коли в місті Ізяслав побачив свого знайомого ОСОБА_10 , то попросив його допомоги перевезти металобрухт до ОСОБА_9 . Як вказує обвинувачений ОСОБА_4 , він знову домовився із ОСОБА_9 , і коли той приїхав на тракторі до металолому (металобрухту), вони разом із ОСОБА_10 загрузили решітки на причіп і доставили їх до помешкання ОСОБА_9 , де той заплатив за них гроші. Вперше ОСОБА_9 заплатив для нього 360 грн., а вдруге близько 320 грн. Всього решіток було близько 20 штук. Гроші витратив на власні потреби, близько 30 грн. заплатив для ОСОБА_10 за допомогу.
Не зважаючи на заперечення обвинуваченим вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 297 КК України, його винуватість у скоєному знайшла підтвердження сукупністю доказів, які досліджувалися та перевірялися під час судового розгляду справи.
Представник потерпілого - начальник комунального підприємства «Комуненерго» ОСОБА_11 подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі з покликанням, що обвинувачення підтримує.
Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що 17 червня 2016 року перебував на території єврейського кладовища, перед цим був 21 травня 2016 року, де здійснює догляд за могилами рідних та своїх знайомих. Зазначений свідок вказував, що звернув увагу, що в глибині кладовища на близько 30 могилах були відсутні та демонтовані повністю або частково огорожі, про що повідомив поліцію.
Згідно показань свідка ОСОБА_9 , в квітні 2016 року зранку до нього прийшов ОСОБА_4 та запропонував забрати металобрухт, який знаходився поблизу єврейського кладовища. Зі слів свідка, ОСОБА_4 пояснив, що металобрухт є оплатою йому за виконану роботу. Свідок вказав, що приїхав трактором з причіпом до кладовища зі сторони прилеглої до нього лісополоси, а саме з лівої сторони в напрямку с. Лютарка Ізяславського району, з нього не виходив, помітив, що металеві огорожі були зі свіжого металу, але в основному гнилі, погнуті і викривлені, судячи по всьому, які ломилися або знімалися із завісів, в кількості 6-7 штук, точної кількості вказати не може.
Згідно показань свідка ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_4 приблизно через 10 днів після першого випадку, вже під вечір, знову звернувся до нього з проханням забрати залишок брухту, відповідно, він, приїхав трактором з причіпом до кладовища, не заїжджаючи на його територію, і забрав близько 10-12 металевих огорож та хвіртки, точної кількості не може вказати. Також свідок повідомив суд, що ОСОБА_4 йому заплатив за перевезення брухту близько 100 гривень, точну суму вже не пам`ятає. При цьому, такий брухт металу був завезений до ОСОБА_9 , який заплатив ОСОБА_4 за нього 360 гривень при перевезенні вперше та 320 гривень вдруге. Свідок ОСОБА_9 також повідомив, що в другому випадку, на відміну від першого, ОСОБА_4 вантажив брухт не сам, а з невідомою йому особою, і такий металобрухт вже знаходився в полі біля кладовища.
Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що ближче до літа у 2016 році зустрів ОСОБА_4 , який запропонував йому допомогти повантажити металобрухт з кладовища. Також свідок вказав, що погодився допомогти обвинуваченому, на кладовище не заходив, так як брухт у виді могильних огорож та решіток знаходився в лісополосі. Коли приїхав міні-трактором з причіпом ОСОБА_9 , то метал на протязі 15-20 хвилин вантажили на такий трактор та завезли до останнього, де його і розвантажили та зважили. Після чого, як вказав даний свідок, ОСОБА_4 з ним розрахувався і він покинув зазначене вище місце. Пояснив і те, що йому обвинувачений повідомив, що вказаний брухт є з могили його родичів, оскільки там встановлюватимуть новий пам`ятник, і він сам чи з кимось, точно не пам`ятає, його вже з території кладовища виніс.
Як вбачається з протоколу огляду від 23.06.2016 року та долучених до нього фото-таблиць на території кладовища, огородженого парканом кам`яним висотою близько 2 м із наявним входом у вигляді воріт та хвіртки металевої зеленого кольору, на яких відсутні запірні пристрої, що по вул. Острізька в м. Ізяслав виявлено:
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Гелер Йосиф Львович 1923 - 2008» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 3,15 х 0,8 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_13 25.08.1914 - 26.02.1996» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,6 х 0,9 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Вертиан Ида Фаликовна 1918 - 1989» відсутня частина могильної огорожі, хвіртка розміром 0,5 х 0,9 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Немая Софья Рахмилевна 18.Х.1906 - 7.VІ.1988» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,7 х 1,1 м., паркан розміром 170 х 110 мм, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Шнайдер Маня Ароновна 1904 1988» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 170 х 110 мм (2 штуки) та паркан 3 х 1,1 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Городецер Маише Мордко Шеведевич 1895 1987» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,8 х 1, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Шейнфльд Фрида Абовна 1917 1986» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,6 х 1,1 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Голоднер Раиса Львовна 1919 1990» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,65 х 0,8 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Фридман Роза Львовна 1907 1981» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,7 х 1,15 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Беренштейн Софья Захаровна 1908 1987» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,65 х 1,2 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Стотланд Рива Григорьевна 1911 1981» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,7 х 1,15 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Зильберман Раиса Исдевна 1917 1978» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,65 х 0,9 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Маличенко Ида Исааковна 1910 1985» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 1,65 х 1,3 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Трайбман Флора Самойловна 1898 1970» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 2,15 х 0, 85 м (2 штуки), сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Домешек Лия Борисовна 28.11.1923 06.06.1992» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,7 х 0,95 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Певзнер Юлия Абрамовна 1902 1980» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 2,5 х 1,3 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Бергер Голда Йосифовна 1891 1978» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,7 х 0,9 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Зингер Рейзя Хаймовна 1920 1976» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,8 х 0,8 м, синього кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Винокур Зля Яковлевич 1901 1984» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,6 х 0,8 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Гершенцвит Ева Наумовна 1913 1977» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,8 х 1,2 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Винокурова Роза Борисовна 1911 1983» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,75 х 0,75 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Дерфель Сара Шамоновна 1896 1955» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,8 х 1 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Нисенгольц Шлима Перцовна 1925/ХІІ.05 1916/ХІІ.04» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 1 х 0,5 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_14 19.01.1904 20.11.1973» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 0,7 х 1,8 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Финкель Рива Беньямийовна 1905 1989» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 2,65 х 0,7 м, коричневого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Немая Софья Рахмилевна 18.Х.1906 - 7.VІ.1988» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 1,7 х 1,1 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Киржнер Ефим Йосифович 1916 1988» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 1, 7 х 1, 1 м, та хвіртка сірого кольору, розміром 0,7 х 1,1 м;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_15 1918 1987» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 1,9 х 0,9 м, та хвіртка сірого кольору, розміром 0,7 х 0,9 м;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_16 02.05.1896 11.02.1974» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 1,7 х 0,8 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Вайсбуг Гим Лейбович 1901 1975» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 2 х 0,8 м, сірого кольору (2 штуки);
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Лис ОСОБА_17 10.11.1902 25.05.1972» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,7 х 0,8 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_14 19.01.1904 20.11.1973» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 1,7 х 0,7 м, сірого кольору (2 штуки);
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_18 1908 1967» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 1 х 0,7 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Брамник Ихил Мойсеевич 1900 1963» відсутня частина могильної огорожі, а саме паркан розміром 0,9 х 0,5 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Шустер Йосиф Григорьевич 1908 1971» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,9 х 0,6 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом « ОСОБА_19 1970» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,5 х 0,6 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Сандлер Семен Монсевич 1912 - 1987» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,9 х 0,6 м, сірого кольору;
поблизу надмогильної споруди із наявним надписом «Кац Давид Йосифович 1913 - 1987» відсутня частина могильної огорожі, а саме хвіртка розміром 0,5 х 0,5 м, сірого кольору.
Згідно протоколу огляду від 13.07.2016 року та фото-таблиць у володінні (подвір`ї) ОСОБА_9 , що у АДРЕСА_5 , виявлено частину огорожі, а саме паркану, розміром 0,6 х 0,8 м, який є частинами з 6 вертикальних арматур, розміщених та з`єднаних у верхній та нижній частинах.
При цьому, як вбачається з протоколу огляду з долученими фото-таблицями від 13.07.2016 року на території єврейського кладовища, що по вул. Острізькій в м. Ізяслав виявлено, що у 3 ряді наявна могильна споруда, яка огороджена парканом висотою близько 0, 8 м сірого кольору. Так, у центрі такого огородження знаходиться пам`ятник з надписом «Винокур Зля Яковлевич 1901-1984», при цьому в надмогильній огорожі відсутня хвіртка розміром 0,6 х 0,8 м, яка була виявлена в ОСОБА_9 .
Суд також враховує, що вартість частини могильної огорожі станом на 2016 рік, які перебували в експлуатації на протязі тривалого часу становить, а саме:
паркану розміром 3,15 х 0,8 м - 1 512, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,6 х 0,9 м - 324, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,5 х 0,9 м - 270, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,7 х 1,1 м - 462 ,00 грн. та паркану розміром 1,7 х 1,1 м - 1 122, 00 грн. ;
паркану розміром 1,7 х 1,1 м (2 штуки) - по 1 122, 00 грн., кожна та паркану 3 х 1,1 м 1980, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,8 х 1 м 480, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,6 х 1,1 м - 396, 00 грн. ;
хвіртки розміром 0,65 х 0,8 м 312, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,7 х 1, 15 м 483, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,65 х 1,2 м 468, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,7 х 1,15 м 483, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,65 х 0,9 м 351, 00 грн.;
паркану розміром 1,65 х 1,3 м - 1 283, 00 грн.;
паркану розміром 2, 15 х 0,85 м (2 штуки) по 1096, 00 грн. кожна;
хвіртки розміром 0,7 х 0,95 м 399, 00 грн.;
паркану розміром 2,5 х 1,3 м - 1 950, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,7 х 0,9 м 378, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,8 х 0,8 м 384, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,8 х 1,2 м 576, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,75 х 0,75 м 337, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,6 х 0,8 м 288, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,8 х 1 м 480, 00 грн.;
хвіртки розміром 1 х 0,5 м 300, 00 грн.;
паркану розміром 0,7 х 1,8 м - 756, 00 грн.;
паркану розміром 2,65 х 0,7 м - 1 113, 00 грн.;
паркану розміром 1,7 х 1,1 м - 1 122, 00 грн.;
паркану розміром 1,7 х 1,1 м - 1 122, 00 грн., та хвіртки розміром 0,7 х 1, 1 м 462, 00 грн.;
паркану розміром 1,9 х 0,9 м - 1 026, 00 грн., та хвіртки розміром 0,7 х 0, 9 м 378, 00 грн.;
паркану розміром 1,7 х 0,8 м - 816, 00 грн.;
паркану розміром 2 х 0,8 м (2 штуки) по 960, 00 грн. кожна;
хвіртки розміром 0,7 х 0,8 м 336, 00 грн.;
паркану розміром 1,7 х 0,7 м (2 штуки) по 714, 00 грн. кожна;
хвіртки розміром 1 х 0,7 м 420, 00 грн.;
паркану розміром 0,9 х 0,5 м - 270, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,9 х 0,6 м 324, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,5 х 0,6 м 180, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,9 х 0,6 м 324, 00 грн.;
хвіртки розміром 0,5 х 0,5 м 300, 00 грн.
Крім того, згідно проведеного 26.07.2016 року слідчого експерименту, результати якого зафіксовані протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2016 року та відеозапису, який здійснювався при його проведенні, та який був відтворений в ході судового розгляду обвинувачений послідовно повідомив про обставини вчиненого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 297 КК України. Послідовність вчинюваних обвинуваченим дій, які повідомив під час проведення слідчого експерименту по своїй суті не спростовує обставин, які судом встановлені під час судового розгляду.
При цьому, на думку суду, доводи обвинуваченого та його захисника про недопустимість доказу, представленого стороною обвинувачення у виді слідчого експерименту з підстав порушення права особи на захист не заслуговують на увагу, і можуть трактуватися виключно як спосіб захисту, що має на меті уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину.
Так, свідок ОСОБА_20 , який був присутній під час проведення слідчого експерименту в якості понятого повідомив суд, що під час проведення вказаної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_21 не заявляв будь-яких клопотань ні перед початком, ні під час проведення слідчого експерименту щодо призначення йому захисника. Вказав також і те, що ОСОБА_4 добровільно без будь-якого фізичного та психологічного примусу повідомив про обставини вчиненого злочину.
Суд враховує, що такі обставини стверджені були і іншим понятим ОСОБА_22 , якого було допитано в якості свідка під час судового розгляду.
Як вважає суд, покликання обвинуваченого щодо порушення його права на захист в частині не залучення захисника під час проведення слідчої дії не знайшли свого підтвердження. Так, суд ретельно дослідив вказану обставину, в тому числі шляхом повторного допиту ОСОБА_20 , який повідомив, що мав місце тільки той факт, що обвинувачений запитував у водія з якими вони прямували на місце проведення слідчого експерименту про те чи буде там адвокат, натомість заяв щодо залучення захисника ні слідчому перед початком фіксування слідчого експерименту, ні в ході вже його проведення не заявляв.
Суд зазначає, що згідно наданого відеозапису фіксування слідчого експерименту від 26.07.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 чітко без жодних зауважень вказав, що йому було повідомлено та роз`яснено ч.ч. 3-7 ст. 42 КПК України про його права та обов`язки.
Отже, сукупністю даних досудового розслідування та судового слідства, які співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджують винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 297 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Вищеневедені докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.
Проаналізувавши показання допитаних безпосередньо у суді обвинуваченого, свідків, врахувавши позицію обвинуваченого та його захисника, оцінивши та перевіривши надані стороною обвинувачення кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженню підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 2 КК України визначено, що єдиною і достатньою підставою кримінальної відповідальності є наявність у вчиненому особою суспільно небезпечному діянні всіх ознак складу злочину, передбаченого КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Таким чином, судом не встановлено достатніх підстав для визнання доказів недопустимими, а такі в своїй сукупності підтверджують обґрунтованість обвинувачення.
Обставини, на які посилається сторона захисту, в тому числі щодо відсутності складу злочину за ч. 3 ст. 297 КК України, і наявності дій спрямованих виключно на крадіжку майна, не спростовують факту вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.
Такі заперечення обвинуваченого, суд відхиляє і розглядає як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.
Процесуальні підстави для визнання інших доказів недопустимими, враховуючи докази та обставини відповідно досліджені та встановлені в ході судового розгляду, відсутні.
Таким чином, порушень КПК України, які б вплинули на правильність висновків суду на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, не встановлено.
На думку суду, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена в повному обсязі.
Оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, так і вірно кваліфіковано за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагаляду, також вірно кваліфіковано дії за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилами, вчинена з корисливих мотивів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини їх вчинення, їх суспільну небезпеку, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 395 КК України є злочином середньої тяжкості та злочином невеликої тяжкості відповідно, натомість злочин за ч.3 ст. 297 КК України відноситься до категорії тяжких.
Обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України та ст. 395 КК України , суд визнає:
повне визнання вини у скоєному;
щире каяття, оскільки обвинувачений критично оцінив вчинені ним злочини;
активне сприяння розкриттю злочину, так як правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину;
відсутність на обліках нарколога та психіатра;
відсутність тяжких наслідків.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів та вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Обставин, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 297 КК України судом не встановлені.
Натомість відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 297 КК України, є рецидив злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З врахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, покарання за попереднім вироком відбув, але судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, за наявності встановлених та зазначених вище обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання , суд вважає, що має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у межах, встановлених санкціями ст.ст. 185 ч. 2, 395, 297 ч. 3 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 297 КК України, та у вигляді арешту - за ст. 395 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 як захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Крім того, 24.12.2015 року вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, відповідно до якого судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Проте, відповідно до Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни, згідно з яким «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Даний Закон України набув чинності 21.06.2017 року.
Так згідно ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Враховуючи викладене, а також, те що обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано 04.11.2016 року та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то період часу з 04.11.2016 року по 20.06.2017 року включно підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Період часу з 21.06.2017 року до дати набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню у строк покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ст. 395 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ст. 395 КК України у вигляді арешту на строк 3 місяці;
- за ч. 3 ст. 297 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання - 04 листопада 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення - з 04 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до дати набрання вироком законної сили з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Речові докази по справі: металеву хвіртку, розміром 0,8 х 0,6 м із могильної огорожі передати КП «Комуненерго» за належністю; мобільний телефон марки «Keepon» моделі «№ 20», - залишити у власності ОСОБА_6 ; справу адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя: ОСОБА_1