АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/627/18 Справа № 202/1645/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року, якою відмовлено у накладенні арешту, у кримінальному провадженні № 0000327, -

за участю:

цивільного позивача ОСОБА_5

В с т а н о в и В:

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на 516 970 гривень 81 копійок, що утримуються ОСОБА_6 у незаконному володінні.

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, так як слідчий суддя не звернув увагу, що рішенням Індустріального районного суду від 20 червня 2011 року встановлено факт належності грошових коштів саме йому, які незаконно привласнив ОСОБА_6 . Крім того, апелянт вказує, що слідчий суддя не дотримався вимог ст. 170 КПК України в частині завдання арешту майна, оскільки державним виконавцем повідомлено органи досудового розслідування, що ОСОБА_6 протиправно приховує та утаює витребувані судом грошові кошти. Також, апелянт зазначає, що не повідомлення про підозру ОСОБА_6 , є бездіяльністю органу досудового розслідування, яка була визнана ухвалами Індустріального районного суду від 15 лютого та 03 травня 2018 року. Апелянт вказує, що ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня та 17 липня 2011 року, та постановою Індустріального районного суду встановлено в діях ОСОБА_6 склад злочинів, передбачених ст.ст. 382, 388 КК України. На думку апелянта грошові кошти мають ознаки речових доказів, оскільки були об`єктом злочину, тому у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту у відповідності до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000327.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000327, внесене до ЄРДР 23 лютого 2018 року за ч.3 ст. 382 КК України, в якому ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_6 , про те на даний момент останньому не повідомлено про підозру, у зв`язку з чим слідчий суддя зазначив про передчасність клопотання про арешт майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання про арешт грошових коштів та наданні до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.2, ч.6 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Так, слідчим суддею будо встановлено, що Індустріальним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000327 від 23 лютого 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з останнього на користь цивільного позивача дохід, який відповідач міг отримати від незаконного заволодіння грошовими коштами 516 гривень 81 копійок 134 911 гривень 24 копійок, суму інфляційних витрат та трьох відсотків річних у розмірі 422 289 гривень, 34 копійок, моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , так як ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, тому підстав передбачених п.4 ч.2, ч.6 ст. 170 КПК України з яких апелянт просить накласти арешт не має.

Стосовно доводів апелянта, що у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту у відповідності до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки подаючи клопотання про арешт грошових коштів, ОСОБА_5 не зазначав підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна з метою збереження речових доказів.
Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі фактично з`ясованих обставинах справи, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000327 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3