ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/499/18 Справа № 204/4701/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 24 жовтня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000811 за апеляційною скаргою прокурора регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року, якою обвинувальний акт за за ч.2 ст. 364 КК України, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Рівненської області, громадянки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,
ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 обвинуваченої за ч. 2 ст. 364 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 було повернуто прокурору оскільки в обвинувальному акті відносно останньої,обвинуваченої за ч.2 ст. 364 КК України зазначено, що в результаті вчинення останньою кримінальних правопорушень, спричинено майнову шкоду Державному бюджету у розмірі 5 012 948 грн. При цьому, даний обвинувальний акт не містить взагалі будь - яких відомостей про потерпілу сторону - державу в особі її компетентного органу (Державна фіскальна служба, Міністерство фінансів, Пенсійний фонд України та інші).
Крім того, як вбачається з даного обвинувального акту, сторона обвинувачення пов`язує вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364КК України,а саме за порушення певних норм Податкового кодексу України, в результаті чого була спотворена податкову звітність та не надійшли до Державного бюджету України грошові зобов`язання платника податку СВК «Молочна країна» з податку на додану вартість на суму 5012948 грн. за період діяльності підприємства з 2015 року по 2016 рік. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України містить як ознаки протиправного діяння службовою особою, так і суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження коштів до Державного бюджету України з податку на додану вартість певного платника податків - СВК «Молочна країна») у сумі 5 012 948 грн., що є тяжкими наслідками. При цьому, в обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_7 взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких загальнодержавних чи місцевих податків, - належить податок на додану вартість. Крім того, вказавши в обвинувальному акті на юридичну особу - СВК «Молочна країна», яка, начебто, порушувала вимоги податкового законодавства і незаконно використовувала спеціальний режим оподаткування, що, начебто, і призвело до ненадходження податку на додану вартість спочатку у 2015 році, а потім у 2016 році, сторона обвинувачення взагалі не визнала СВК «Молочна країна» стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст. 3 КПК України, зазначивши в обвинувальному акті, що «підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не встановлено».
На зазначену ухвалу прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції в наслідок порушення судом вимог кримінального закону при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в обвинувальному акті вказаний потерпілі та прокурор вважає, що обвинувачення сформовано обґрунтовано та дії обвинуваченої правильно кваліфіковані, а тому вважає, що суд вийшов за межі ст. 314 КПК України.

До початку судового засідання від ОСОБА_7 надійшли пояснення на апеляційну скаргу прокурора в яких остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Захисник та обвинувачена при здійсненні апеляційного розгляду заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив рішення суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вислухавши учасників кримінального провадження, а саме прокурора яка підтримала доводи та вимоги апеляції та просила їх задовольнити, обвинувачену та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог та просили ухвалу суду залишити без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.

За приписами ст. 372 КПК України, суд зазначає мотиви з яких виходив при постановленні ухвали, і положеннями закону. Яким він керувався.

Вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції належним чином не були дотримані.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до висновку про повернення обвинувального акту, суд прийшов з тих підстав, що обвинувальний акт не містить відомостей про потерпілу сторону - державу в особі її компетентного органу (Державна фіскальна служба, Міністерство фінансів, Пенсійний фонд України та інші), а також те, що сторона обвинувачення взагалі не визнала СВК «Молочна країна» стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст. 3 КПК України, зазначивши в обвинувальному акті, що «підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не встановлено»

Однак, з таким висновком, колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить дійсним обставинам справи і нормам закону по своїй суті.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити в собі, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту даного обвинувального акту, останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце вчинення злочинів, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо обвинуваченого.

Конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення кожного окремо, час, місце, спосіб та інші обставини їх вчинення, викладено у даному обвинувальному акті достатньо зрозуміло, що є важливим і суттєвим не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчинених кримінальних правопорушень.

Тобто, обвинувальний акт містить фактичні обставини скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, після чого наведена правова кваліфікація дій обвинуваченої та формулювання обвинувачення.

Як вбачається, обвинувачення викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положеннями п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Слід зауважити, що в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16 чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Висновок суду про те, що обвинувальний акт не містить відомостей про потерпілу сторону - державу в особі її компетентного органу (Державна фіскальна служба, Міністерство фінансів, Пенсійний фонд України та інші), а також те, що сторона обвинувачення взагалі не визнала СВК «Молочна країна» стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст. 3 КПК України, зазначивши в обвинувальному акті, що «підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не встановлено»хоча і має місце, однак це не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, тому у даному випадку, вважати даний факт обставиною яка є перешкодою для призначення справи до розгляду є безпідставним і необґрунтованим.

Ці обставини досліджуються і з`ясовуються на стадії розгляду справи по суті, а тому в даному випадку суд першої інстанції у порушення вимог кримінального процесуального закону фактично вдався до оцінки доказів, які підлягають дослідженню в іншій стадії судового розгляду.

Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання, роблячи аналіз фактичним обставинам кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, суд першої інстанції явно вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку колегії суддів істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та принципи диспозитивності та змагальності сторін

Зазначені судом першої інстанції вказані вище формальні недоліки не є суттєвими, і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі інші питання щодо з`ясовуються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.

За таких обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави з посиланням на недоліки, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту не є суттєвими, і колегія суддів, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам і вище вказаним нормам процесуального кримінального закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і даний висновок не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 384, 404 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року про повернення обвинувального акту за ч. 2 ст. 364 КК України, відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4