АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/326/18 Справа № 185/4128/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 від 08 березня 2017 року за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України
за участю учасників судового провадження:
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8
прокурора: ОСОБА_9
представника потерпілої: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що суд першої інстанції, всупереч положенням ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого щодо часткового визнання ним позовних вимог потерпілої, не досліджуючи доказів на підтвердження розміру завданої потерпілій моральної шкоди, матеріального становища обвинуваченого та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення у відповідній частині, діючи виключно на власний розсуд, цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнив частково, не навівши у вироку належних і достатніх підстав і мотивів для прийняття такого рішення, вказавши лише у вироку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню з тих підстав, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим з необережності.

Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити більш м`яке покарання, а також відмовити потерпілій в задоволені цивільного позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції призначаючи йому покарання не врахував його думку та думку його захисника про призначення йому більш м`якого покарання, думку прокурора, який просив призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі з випробувальним терміном на 1 рік, думку представника потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні.

Зазначає, що він фактично захищав свою дружину, яка була об`єктом посягань з боку ОСОБА_11 та суд не врахував його щирого розкаяння, ненавмисну форму вини, відсутність обтяжуючих обставин справи.

Крім цього зазначає, що суд, стягуючи з нього моральну шкоду у виді 100 000 грн., не мотивував своє рішення, не врахував повну відсутність матеріальної шкоди та відсутність доказів щодо наявності моральної шкоди, також не врахував його матеріальний стан, а саме, що на сьогоднішній день в нього не має майна та він є безробітнім.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки з покладанням обов`язків.

Цим же вироком з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн..

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, 08 березня 2017 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 знаходився при вході у приміщення торгівельного центру «Олімпія», розташованого по вул. Горького, 166 м. Павлограда Дніпропетровської області. В цей час між ним йому незнайомим ОСОБА_11 лівною виник словесний конфлікт. В ході сварки ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , діючи необережно, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю останньої, умисно наніс один удар кулаком правою руки в обличчя ОСОБА_11 від чого остання, не втримавши рівновагу, впала та вдарилася потилицею о кам`яну підлогу, що призвело до отримання нею тяжких тілесних ушкоджень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню з формуванням вогнищевого забою правої скроневої долі, субдуральної гематоми лобної та скроневої області справа, перелому кісток склепіння та основи черепа зліва, синця та садна в області підборіддя справа та скроневої яті справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Справа в суді першої інстанції розглядалась в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КК України.
Вислухавши суддю- доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які прохали вирок суду скасувати та зменшити покарання та суму стягнення цивільного позову, думку прокурора, яка вважала, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимого кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному проваджені.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку та процедура, передбачена ч. З ст. 349 КПК України застосована бути не може.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до матеріалів провадження представник потерпілої ОСОБА_11 захисник ОСОБА_10 заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 200000 гривень, та в судовому засіданні просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції, з`ясувавши думку обвинуваченого щодо часткового визнання ним позовних вимог потерпілої, не досліджуючи доказів на підтвердження розміру завданої потерпілій моральної шкоди, матеріального становища обвинуваченого та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення у відповідній частині, цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнив частково, не навівши у вироку належних і достатніх підстав і мотивів для прийняття такого рішення, вказавши лише у вироку, що цивільний позов підлягає задоволенню з тих підстав, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим з необережності. Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав потерпілої, тому апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню, апеляційні доводи обвинуваченого частковому задоволенню.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в розумінні ст. 370 КПК України.

Приймаючи до уваги той факт, що чинним КПК України, з одного боку, чітко визначено повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувались судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку, в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 415 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, але, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

При новому судового розгляді суду першої інстанції з дотриманням вимог ст. 22 КПК належить створити необхідні умови сторонам для реалізації процесуальних прав потерпілої та обвинуваченого, дослідити наявні в матеріалах провадження докази, надати належну оцінку встановленим доказам з урахуванням вимог апеляційних скарг та з дотриманням вимог кримінального закону ухвалити законне, обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року, відносно ОСОБА_7 за ст. 128 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4