АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/103/18 Справа № 202/2287/17 № 1кп/202/188/2017 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №00000028 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котельва Котелевського району Полтавської області, студента Українського державного хіміко-технологічного університету, неодруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 121 КК України, за яке призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, та за ч. 1 ст. 296 КК України, за яке призначено покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень за таких обставин.

05 січня 2017 року приблизно о 05:00 годині ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись в районі перехрестя вул. Калинова та пр. Слобожанський в м. Дніпро, побачили раніше незнайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які йшли по пр. Слобожанському в бік буд.54 у м. Дніпро. ОСОБА_9 , намагався привернути до себе увагу вищевказаних осіб, але вони на його звернення не реагували, після чого останній разом зі ОСОБА_7 направились за гр. ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та наздогнавши їх почали з ними розмовляти, з`ясовуючи чому останні не зупинились. В ході розмови між вищевказаними особами виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи свої злочинні дії та можливі тяжкі наслідки, дістав з куртки, вдягненої на ньому ніж, та тримаючи його у лівій руці наніс ОСОБА_12 один удар в область черева.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №946е від 01.03.2017 року, ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева ліворуч, яке розпочинається раною по середньо-ключичній лінії (на відстані 122 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 5,5 см ліворуч від умовної середині лінії тіла), переходить в раньовий канал, який йде згори до низу, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в черевну порожнину з ушкодженням лівої частки печінки по діафрагмальній поверхні з явищами внутрішньочеревної кровотечі, що за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Після цього, ОСОБА_7 побачив ОСОБА_13 , який сварився з ОСОБА_9 та у нього раптово виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до місця, де знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , тримаючи ніж у лівій руці, умисно наніс ним один удар в область черева ОСОБА_13 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №948е від 01.03.2017 року, ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева, яке розпочинається раною на передній поверхні черева в області пупка в просвіті якої кишечник, переходить в раньовий канал з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та проникає в черевну порожнину з численними пораненнями тощої кишки та наскрізного поранення поперечно-ободової кишки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі та розвитком нориці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, тобто небезпечних для життя в момент заподіяння.
ОСОБА_12 , побачивши вищевказану подію побіг до ОСОБА_7 та намагався припинити злочинні дії, відштовхнувши останнього від потерпілого ОСОБА_13 , у відповідь на що ОСОБА_7 , діючи з прямим злочинним умислом на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, тримаючи ніж у лівій руці, умисно наніс ним один удар в область грудної клітини ОСОБА_12 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №946е від 01.03.2017 року, ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої різаної рани на грудній клітині праворуч від середньо-ключичної до середньо-пахової лінії в проекції 3-4-го міжребір`я (на відстані 141 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 7,5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла) з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та м`язів грудної клітини (малого та великого м`язів грудної клітини), яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, тобто таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні.
05 січня 2017 року близько 05:30 години, ОСОБА_7 , перебуваючи разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за адресою м. Дніпро, вул. Калинова, 3, побачили раніше невідомого їм гр. ОСОБА_15 , з яким ОСОБА_9 почав розмовляти. В цей час у ОСОБА_7 , який побачив неохайний вигляд ОСОБА_15 та почув дефекти його мови, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, завдав один удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_15 , після чого покинув місце вчинення злочину та направився в бік ТЦ «Міріада», розташованого за адресою вул. Калинова, 9-А в м. Дніпро.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №842е від 24.03.2017 року, ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани носу дещо ліворуч з переходом на ліву ніздрю, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням прокурор ОСОБА_16 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити останньому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 6 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 296 КК України 2 роки обмеження волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, кваліфікації його дій та достовірності зібраних і досліджених у суді доказів вважає, що призначена ОСОБА_7 міра покарання у вигляді 5 років позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання та у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зазначив, що суд в мотивувальній частині вироку не вмотивував, чому прийшов до переконання призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просила постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Вважає, що викладені в апеляційній скарзі прокурора обставини є безпідставними, а задоволення апеляційної скарги прокурора призведе до істотного порушення загальних засад кримінального провадження.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила вирок суду скасувати, як незаконний та необґрунтований, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого та на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_13 не згоден з апеляційними скаргами обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , та просить залишити без змін вирок суду першої інстанції. На його думку, міра покарання у вигляді 5 років позбавлення волі відповідає ступеню тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_7 .

До початку апеляційного розгляду кримінального провадження, захисник ОСОБА_8 подала клопотання, яке надійшло до апеляційного суду за вх. 11-11451 від 10.05.2018 року, в якому відмовилась від своєї апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .. Крім того, до початку апеляційного розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання, яке надійшло до апеляційного суду за вх. 11-11454 від 10.05.2018 року, в якому відмовився від своєї апеляційної скарги, а також надав згоду на відмову від апеляційної скарги захисника.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали свої клопотання про відмову від апеляційних скарг, просили їх задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Захисник пояснила, що в судових дебатах суду першої інстанції прокурор просив призначити покарання строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Прокурор в судовому засідання апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просив вирок суду скасувати через м`якість призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, не заперечувала проти прийняття відмови обвинуваченого та його захисника від апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та думку учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши доводи заявлених обвинуваченим та захисником клопотань, колегія суддів приходить до наступного.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Перевіряючи доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_7 ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень внаслідок м`якості, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.
Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, є студентом Українського державного хіміко-технологічного університету.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд відніс часткове відшкодування шкоди потерпілим.
Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.
Отже суд, дотримуючись вимог кримінального закону, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих злочинів, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, будь - яких підстав для призначення більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає та підстав вважати таке покарання несправедливим, унаслідок м`якості, немає.
Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та з урахуванням вищенаведених обставин вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. Крім того, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було досліджено дані, які характеризують особу обвинуваченого, що обвинувачений на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання та навчання -"проявляє активність у громадській діяльності, відповідальний та старанний студент, ..чесний, тактовий, розсудливий, щирий товариш,.. у повсякденному житті дисциплінований, користується повагою серед студентів, до виконання обов,язків ставиться сумлінно" (а.к.п. 256-267 том 1).
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається прокурор, були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку, достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому та, на думку колегія суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Відповідно до вимог ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що наявна апеляційна скарга прокурора, колегія суддів приймає відмови обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника за згодою обвинуваченого від апеляційних скарг, а апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року закриває в цій частині у зв`язку з відмовою апелянтів від своїх апеляційних скарг.
Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст.ст. 87, 412 КПК України., під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, що тримається під-вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3