Номер провадження: 11-кп/785/1028/18
Номер справи місцевого суду: 522/3737/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду кримінальну справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, з вищою освітою, працюючий заступником директора КП «Автобаза санітарного транспорту», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного основного покарання, з іспитовим строком 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та з покладенням, в силу ч. 1 ст.76 КК України, обов`язків: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 4433 гривні,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з вироку, 31.12.2017 року о 22:44 годині водій ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.3 б), п. 12.3 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_1 , та здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вул. Рішельєвська в Приморському районі м. Одеса, з боку вул. Мала Арнаутська в напрямку вул. Старосінна, не був уважним, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, та при проїзді регульованого перехрестя вул. Рішельєвська - вул. Пантелеймонівська - пров. Привокзальний, маючи об`єктивну можливість виявити групу пішоходів із трьох осіб, які перетинали проїжджу частину пров. Привокзальний, зліва на право по ходу його руху по регульованому пішохідному переході на забороняючий для пішоходів - червоний сигнал світлофора, заходів, для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не вжив, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який знаходячись у стані алкогольного сп`яніння (3,56 ‰), здійснював рух останнім із вказаної групи пішоходів. Від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. В апеляційній скарзі обвинувачений, будучи незгодним з вироком суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, просить скасувати в цій частині вирок, посилаючись на те, що суд не в повній мірі врахував, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні літніх батьків, суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вказує на те, що суд не дослідив доцільність призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, та не врахував, що позбавлення його права керувати транспортними засобами, значно ускладнює виконання ним його службових обов`язків, та унеможливлює здійснення повноцінного догляду за батьками похилого віку.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти обставин кримінального провадження, який пояснив, що потерпілого він не бачив, автомобіль рухався на зелений сигнал світлофору, раніше він ніколи не порушував правила дорожнього руху, позбавлення права керування транспортними засобами не дозволяє йому виконувати його службові обов`язки, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Суд першої інстанції, з`ясувавши, думку учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України. Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував дані про особу винного, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - визнання своєї вини та щире каяття, а також, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, має батьків похилого віку, також суд врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , та дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, та застосував до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді права керування транспортними засобами строком на 1 рік, враховуючи тяжкі наслідки скоєного ним правопорушення, а саме, смерть людини. Колегія суддів вважає,що призначене обвинуваченому покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування вироку в частині позбавлення його права керування транспортними засобами. Покарання призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом та за розміром призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість призначення йому додаткового покарання, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування вироку в цій частині.

Керуючись ст. ст. ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2018 року відносно нього за ч. 2 ст. 286 КК України - без змін. Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3