ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1640/18
провадження № 1-кп/753/974/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000005 від 22.01.2018 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ісаїв, Турківського району, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого солдата, номера обслуги 3 гармати 2 самохідно- артилерійського взводу 2 самохідно- артилерійської батареї 1 самохідно- артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою:? АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_4 був призваний 08.09.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його було направлено до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 -1.
Відповідно до положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Наказом командира №232 від 08.08.2015 курсанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу до військової частини НОМЕР_2 .
Надалі, наказом командира військової частини №159 від 29.04.2016 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду номера обслуги 3 гармати 2 самохідно-артилерійського взводу 2 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до ч.ч. З, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі - Статутів)повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військову присягу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, діючи в порушення зазначених вимог законодавства старший солдат ОСОБА_4 26.12.2017 вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у період з 26.12.2017 по 22.01.2018 старший солдат діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме військову частину - НОМЕР_4 , в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки в цей період не виконував, часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ).
У період ухилення від виконання своїх службових обов`язків з 26.12.2017 по 22.01.2018 старший солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_4 .
У подальшому, 22.01.2018 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, у період з 26.12.2017 по 22.01.2018 старший солдат діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме військову частину - НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки в цей період не виконував, часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), чим вчинив самовільне залишення місця служби, а саме військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проходячи військову службу у період з 26.12.2017 по 22.01.2018 без дозволу відповідних начальників та командирів залишив військову частину НОМЕР_1 , але 22.01.2018 він самостійно прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону та заявив про себе. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, яке є більш м`яким та не зазначено в санкції ч.4 ст. 407 КК України.
Речові докази - відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України тана підставі ст.69 КК україни призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 590 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10030 /десять тисяч тридцять/ гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1