Справа № 2604/267/2012
П О С Т А Н О В А
"21" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підсудного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні заяву підсудного ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 128 КК України, -

в с т а н о в и в :
На розгляді у Дніпровського районного суду м. Києва перебуває зазначена кримінальна справа.

04 квітня 2018 року ОСОБА_5 подав заяву про відвід судді, яку в судовому засіданні 21 травня 2018 року підтримав у повному обсязі, на підставі п.4 ч. 1 ст. 54, ст. 56 КПК України (в редакції 1960 року).

Порядок вирішення заявленого відводу визначено ст. 57 КПК України ( в редакції 1960 року), зокрема, у разі відводу судді, заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Вислухавши підсудного ОСОБА_5 , думку прокурора, який зазначив, що викладені доводи фактично є доводами, які можуть бути викладені в апеляційній скарзі, та потерпілого ОСОБА_4 , який зазначив, що виступає за найшвидший розгляд даної справи відповідно до закону, суд приходить до наступного.

Підстави для відводу судді визначені ст. ст. 54,56 КПК України (в редакції 1960 року), так, серед іншого, суддя не може брати участь в розгляді кримінальної справи:... 4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді...

Заявляючи відвід судді, підсудний послався на те, що у судовому засіданні 04 січня 2018 року він заявив про те, що у ході досудового розслідування було порушено його процесмуальні права на: отримання копії постанови про порушення кримінальної справи та оскарженння її до суду, що передбачено ст. ст. 98-2-236-7 КПК України та ст. 55 Конституції України; знати в чому його обвинувачують, передбачені ст. 142 КПК України та бути притягнутим до юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення лише один раз, згідно ст. 61 Конституції України; отримання копії постанови про закриття кримінальної справи, передбачені ст. 214 КПК України та оскаржити її відповідно до ст. 215 КПК України; право отримати обвинувальний висновок з усіма додатками передбаченими ст. 224 КПК України. За результатами розгляду його заяви, суддею було ухвалено постанову про відмову у направленні кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки викладені ним факти направильного застосування або безпіставного незастосування норм кримінально-процесуального закону можливо усунути під час судового розгляду справи шляхом вчинення процесуальних дій в судовому засіданні. Проте, на його переконання, викладені ним порушення, а саме щодо відсутності постанови про закриття кримінальної справи, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України від 15 грудня 2011 року; постанови про порушення відносно нього кримінальної справи за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України від 15 грудня 2011 року; довідки про речові докази, про цивільний позов, про заходи, вжиті до забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації; довідки про судові витрати в справі за час досудового розслідування з посиланням на відповідні аркуші, не можуть бути усунуті, так само, як і не можуть бути поновлені його процесуальні справи, порушені під час досудового рохзслідування справи. У зв`язку з чим, 30 січня 2018 року він подав до суду заяву у якій повторно заперечив протии судового розгляду справи до поновлення його процесуальних прав. В судовому засіданні 26 березня 2018 року суддя, на його переконання, проігнорувала його заяву від 30 січня 2018 року та вирішила розпочати судовий розгляд, порушивши, на його думку, ч. 4 ст. 286 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальної справи у судах першої інстанції» № 6 від 30 травня 2008 року, «Про додержання судами України процессуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних справ» № 11 від 27 грудня 1995 року та «Про практику застосування законодавства, що регулює поверення кримінальних справ на додаткове розслідування» № 2 від 11 лютого 2015 року. Порушення, на його переконання, зазначених вище норм, свідчить про упередженість та зацікавленість у результатах розгляду справи і являються обставинами, які викликають у нього сумніви в об`єктивності судді ОСОБА_1 .

У відповідності до положень ст. 16-1 КПК України розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. … прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Заявляючи даний відвід, ОСОБА_5 , фактично не погодився з процесуальним ріщення щодо продовження розгляду справи, в той час, як незгода з процесуальним рішенням не є підставою відводу в розумінні ст. 54 КПК України ( в редакції 1960 року), а може бути включена до апеляційної скарги на судове рішення.

За таких обставин, суд вважає заяву підсудного про відвід та висловлені ним доводи такими, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 54, 56 КПК України ( в редакції 1960 року), у зв`язку з чим остання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16-1, 54, 56, 57, КПК України ( в редакції 1960 року), суд-

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 від 04 квітня 2018 року, про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 128 КК України - відмовити.

Постанова оскарження не підлягає.
С у д д я: ОСОБА_1