АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1418/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.02.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення на майно, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, земельна ділянка кадастровий номер: :05:110:0018.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, зазначає, що слідчим суддею не враховано під час винесення ухвали, що вилучене майно під час проведення обшуку, а саме чорнові записи, комп`ютерна техніка, бухгалтерські та інші документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_9 є співробітником Національного антикорупційного бюро України та останній повідомлено про підозру.
В судове засідання у справі представник власника майна не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003060 від 27.09.2017 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України.

У ході досудового розслідування 29.11.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2017 проведено обшук за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, земельна ділянка кадастровий номер: :05:110:0018, під час якого виявлено та вилучено майно, а саме: Блокнот з написом «Hoy Todo Saldra Bien» із чорновими записами, на першій сторінці записи починаються « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на останній сторінці закінчується «1 вересня до 14:00 до 17:00 активність команди»; Зошит для малювання на трьох аркушах якого міститься рукописний текст виконаний кульковою ручкою синього кольору, текст починається з «Почему ж Вы сделали это для кого то другого» та закінчується «Как Ваше мнение»; Лист формату А4 на якому міститься рукописний текст виконаний кульковою ручкою починається з тексту по таблиця (чья то помошница)» та закінчується «»; Доповідна записка надрукована на 6 аркушах формату А4 починається з тексту «доповідна записка від керівника другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_12 » та закінчується «держземагенство для вжиття заходів для запобігання та ліквідації наслідків негативних процесів» на зворотній стороні даної доповідної записки містяться рукописні записи виконанні кульковою ручкою; Доповідна записка ДСК прим. 1 на ім`я керівника другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_12 надрукована на аркуші формату А4; Три аркуші формату А4 із друкованим текстом на іноземній мові виконаних на бланках з логотипом «Fujairah Building Industries»; Цільова легенда біографія надрукована на двох аркушах формату А4; Лист формату А4 із надрукованими номерами мобільних телефонів починається з « НОМЕР_1 » та закінчується «800»; Паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Соснівським РВ УМВСУ в Черкаській області, 31.03.2004, на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Закордонний паспорт НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Закордонний паспорт НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Блокнот з написом на першій сторінці «useit brainshop.com.ua» заповнений рукописним текстом виконаний кульковою ручкою текст на першій сторінці починається із слів «Yeddah» на останній сторінці закінчується «Предоплата +50%, +200%»; Конверти від банківських карток VISA оформлених на ОСОБА_15 з номерами НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_15 з номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ; Розписки щодо оформлення банківських карток Visa Electron на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_8 та № НОМЕР_6 ; Заява на відкриття карткового рахунку на ім`я ОСОБА_9 від 12.01.2015; договір №КС/2015/982 від 12.01.2015 на 6ти аркушах; квитанції №8 та 7 від 16.01.2015; додаток №2 до договору від 12.01.2015 на 2 арк; згода на збір і обробку персональних даних; договір №КС/2015/982 від 12.01.2015 з додатками на 6ти аркушах; Довідка про проходження служби в органах МВС на ім`я ОСОБА_9 на 2 арк.; Витяг з наказу МВС України №574о/с від 30.10.2015; Планшет IPad 64 GB imei НОМЕР_9 , serial DLXFHVRTDKNY; Ноутбук білого кольору DESIGNED BY APPLE in California Assembled in China model №A1181 serial №w88431455HS та зарядний пристрій до нього; Флеш накопичувач SP SiliconPower 16GB; Ноутбук DESIGNED BY APPLE in California Assembled in China model №A1466 EMC 2632 Rated 14.85v serial №c02md0msg085 та зарядний пристрій до нього MagSafe 2 PowerAdapter; Жорсткий диск Transcend ts1tsj25a2k, s/n:b42515-0121.
07.02.2018 року слідчий в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення на майно, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, земельна ділянка кадастровий номер: :05:110:0018.

14.02.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.

Відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання, внесеного в межах кримінального провадження № 0003060 слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на майно, з огляду на те, що слідчим не було доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів, пославшись на те, що постановою таке майно визнано речовими доказами.

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні слідчий.
Доводи прокурора про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України не заслуговують на увагу, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Тому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не наведено конкретну мету, яка має бути досягнута у зв`язку із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання органу досудового розслідування з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення на майно, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 року, за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, земельна ділянка кадастровий номер: :05:110:0018, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3