Справа № 308/503/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0001625 від 12.12.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ужгородського району, с. Холмець, громадянина України, з середньою освітою, оператору фільтрів КП «Водоканал м. Ужгород», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 10 грудня 2016 року близько 16 годин 00 хвилин, перебуваючи в сільському клубі АДРЕСА_2 з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку із громадянкою ОСОБА_6 , мешканкою с. Холмець, в ході якої наніс останній удар рукою, затиснутою в кулак, в область грудної клітини, чим спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 25 від 11.01.2017, на момент судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_6 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах грудної клітини. Згідно даних довідки, у неї виявлено «Забій області грудини». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки, затиснуті в кулак сторонньої людини. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка відбувалася 10.12.2016. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень потерпілій, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав, вказуючи, що жодних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 він не наносив. Пояснивши, що дійсно 10 грудня 2016 року близько 16 годин 00 хвилин, перебуваючи в сільському клубі с. Холмець, виникла сварка між ним та потерпілою в ході якої вони спільно сварились, та штовхали один одного. Потім пояснив, що жодного умислу не мав наносити тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 10 грудня 2016 року близько 16 годин 00 хвилин, в сільському клубі с. Холмець була спільна нарада з приводу обєднання сіл в громаду. В ході якої вона як колишня голова села, висловлювала свою позицію стосовно вказаної події жителям громади. Під час якої дружина обвинуваченого ОСОБА_4 почала її звинувачувати в тому що вона написала заяву про злочин стосовно її сина. Після чого підійшовши ближче до неї обвинувачений ОСОБА_4 почав також сваритись, в ході чого силою зі злості вдарив її в груди кулаком, від чого вона ледь не впала на піч. Попав обвинувачений рукою в шарф, який був одягнутий у неї на шиї. В цей час поруч з нею стояв ОСОБА_7 який встиг її схопити та внаслідок чого вона втрималась на ногах. Вона звернулась до правоохоронних органів з заявою про скоєне правопорушення стосовно неї. Їй було видано направлення на проходження судово-медичної експертизи. Було проведено судово медичне обстеження, встановлено наявність тілесних ушкоджень. Жодних вибачень від обвинуваченого вона не почула. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Зважаючи на послідовність показань ОСОБА_6 , суд вважає ці показання достовірними.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що точної дати не пам`ятає, але було холодно, оскільки топили піч, приблизно в грудні 2016 року, в сільському клубі с. Холмець була спільна нарада з приводу обєднання сіл в громаду. Памятає, що дружина обвинуваченого ОСОБА_4 сперечалась разом з ОСОБА_6 з приводу якихось документів. Бачила, як обвинувачений ОСОБА_4 скочив до потерпілої та вдарив правою рукою, один раз потерпілу. Від чого остання чуть не впала на піч, але її схопив молодий чоловік та відтяг ОСОБА_4 .. Пізніше бачила у потерпілої синяк.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що колись була в підпорядкуванні у потерпілої, коли ОСОБА_6 була головою сільради. В грудні місяці 2016 року обговорювалось питання обєднання територіальної громади. Були присутні зареєстровані учасники, серед яких була також сімя ОСОБА_10 . Які почали скандалити з приводу питання про розпаювання землі в селі. Бачила як ОСОБА_4 підскочив до потерпілої ОСОБА_6 та наніс удар в грудну клітину, а чоловік ОСОБА_7 схопив за руки ОСОБА_4 та відтягнув останнього.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснила, що потерпіла по справі є його хресною. Памятає, що була субота, та було холодно, оскільки затопили піч. В сільському клубі с. Холмець була спільна нарада з приводу питання обєднання територіальної громади. Бачила особисто, що обвинувачений ОСОБА_4 рукою «друлив» потерпілу ОСОБА_6 , яка після чого падала на землю. При цьому, чи кулком чи долонею не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що 10 грудня 2016 року, в сільському клубі с. Холмець була спільна нарада з приводу питання обєднання територіальної громади. Присутня сімя ОСОБА_4 почали говорити про написання заяви в поліцію на їх сина. Почався конфлікт, який почала жінка обвинуваченого ОСОБА_4 .. Після чого вийшов обвинувачений ОСОБА_4 та кулаком ударив потерпілу ОСОБА_6 , яка чуть не впала на пічку.

Зважаючи на послідовність показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , їх узгодження з показаннями потерпілої ОСОБА_6 , суд вважає ці показання достовірними.

Крім цього вина ОСОБА_4 підтверджується також матеріалами кримінального провадження:

Висновком судово-медичного експерта № 25 від 11.01.2017, на момент судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_6 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах грудної клітини. Згідно даних довідки, у неї виявлено «Забій області грудини». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки, затиснуті в кулак сторонньої людини. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка відбувалася 10.12.2016. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним. Покази потерпілого та свідків узгоджуються між собою та висновками експерта.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки:

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , була присутня під час зборів села, але не бачила щоб її чоловік ОСОБА_4 вдарив потерпілу ОСОБА_6 .. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що є сином обвинуваченого ОСОБА_4 , був присутній під час зборів села. Виникали спірні питання по земельним ділянкам, потерпіла сказала, що дід ОСОБА_10 розікрав колгосп, після чого почалась суперечка між потерпілою та його батьком. Він не бачив, щоб його батько наніс потерпілій тілесні ушкодження. Зазначив, що потерпіла була до кінця зборів.. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що є сином обвинуваченого ОСОБА_4 , був присутній під час зборів села. Виникали спірні питання по земельним ділянкам, потерпіла сказала, що дід ОСОБА_10 розікрав колгосп, після чого почалась суперечка між потерпілою та його батьком. Зазначив, що і потерпіла, і його батько руками штовхались, але не кулаками. Вказує, що драки не було.

Суд критично оцінює покази даних свідків, оскільки вони є близькими родичами обвинуваченого. Їх покази спростовуються показами потерпілого, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , а також висновком експерта № 25 від 11.01.2017. Крім того, вказані свідки надавали непослідовні покази в яких наявні протиріччя, неточності та розбіжності щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, зокрема, син ОСОБА_14 стверджує, що підсудний сперечався з потерпілою, при цьому махаючи руками, ОСОБА_15 , у свою чергу, зазначає, що між потерпілої та його батьком ОСОБА_4 була сварка, однак про те чи махав руками останній не зазначає, натомість обоє синів стверджують, що в момент сварки їх мати свідок ОСОБА_16 вела бесіду з головою сільської ради, а остання заперечує цей факт і стверджує, що увесь час перебувала на місці в залі клубу

Суд враховує, що після допиту свідків, потерпілої та дослідження доказів обвинувачений свою вину у вчинення кримінального правопорушення при обставинах наведених в обвинувальному акті визнав, потім знову заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 не наносив та умислу на це не мав. Такі показання суд вважає намаганням обвинуваченого уникнути передбаченої законом кримінальної відповідальності. Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_4 об`єктивно спростовуються показаннями безпосередньо допитаних в ході судового розгляду свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ,, показаннями самої потерпілої ОСОБА_6 , а також висновком експерта №25.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в завданні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1ст. 125 КК України, а саме, що даний злочини, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання, є пенсіонером за віком. Суд враховує, що громадські та виправні роботи не призначаються особам, які досягли пенсійного віку. Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_4 амністії на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він є пенсіонером за віком, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений. Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання про застосування до нього амністії підтримав.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Потерпіла заперечила щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року. Відповідно до п."ґ" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З долучених до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що обвинувачний ОСОБА_4 досяг пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07 вересня 2017 року, злочин, який не є тяжким відповідно до ст. 12 КК України, та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» досяг пенсійного віку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. У ч.1ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілій ОСОБА_6 від протиправних дій ОСОБА_4 , пов`язаних із заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в її житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілій заподіяно моральну шкоду на суму 10000 гривень, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого по справі.

Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, українка, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 (десять тисяч) гривень суми моральної шкоди.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1