УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року

м. Київ
справа № 547/742/15-к
провадження № 51-7075ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000435 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Римарівка Гадяцького району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Суть питання
За вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вороком та за попереднім вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 8 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вороком та за попереднім вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 8 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. Крім того виключено із мотивувальної частини вироку посилання на незаконне проникнення ОСОБА_4 у житло.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись неправильно надану судами оцінку доказам та допущені під час досудового розслідування порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник ОСОБА_5 в своїй касаційній скарзі, порушуючи питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень, не зазначив, яких саме порушень допустились суди першої і апеляційної інстанцій, під час розгляду кримінального провадження щодо його підзахисного, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того захисник, вказуючи на порушення допущені органом досудового розслідування, не зазначає як саме ці порушення завадили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, зважаючи на те, що суд відповідно до положень ст. 23 КПК досліджує докази безпосередньо.
Також посилання захисника щодо незгоди з наданою судами оцінкою доказам, в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3