ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2018 року
м. Київ

справа № 203/5586/16-к

провадження № 51-3006 км 18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003503, щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вовчанського Васильківського

району Дніпропетровської області,
жителя АДРЕСА_1

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК.

Короткий зміст судових рішень, оскарженого рішення та встановлені обставини
За вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді обмеження волі за: ч. 1 ст. 358 КК - на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 4 ст. 358 КК на строк 1 рік, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у провадженні.
Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у підробленні та використанні офіційного документа за обставин, викладених у вироку.
Як установив суд, 29 жовтня 2016 року в денний час ОСОБА_6 за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 вніс до змісту знайденого ним посвідчення пенсіонера МВС України зміни, а саме: замінив фотокартку, підробив фрагмент відбитку печатки і змінив дату. У подальшому, 4 листопада 2016 року близько 8:20, у громадському транспорті трамвайного маршруту № 12 засуджений пред`явив працівнику відділу контролю МКП «Дніпропетровський електротранспорт» згадане посвідчення.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 23 лютого 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора, вирок змінив: постановив вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі за: ч. 1 ст. 358 КК - на строк 1 рік 4 місяці; за ч. 4 ст. 358 КК на строк 1 рік, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів призначив йому остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій скарзі прокурор просить на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів прокурора зводиться до того, що суд апеляційної інстанції всупереч статтям 404, 419421 вказаного Кодексу вийшов за межі апеляційних вимог сторони обвинувачення й погіршив становище засудженого, постановивши ухвалу, якою невмотивовано та незаконно збільшив тривалість іспитового строку.
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор підтримав заявлені касаційні вимоги сторони обвинувачення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія судів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Доведеність винуватості, юридично-правова оцінка діянь ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Виходячи зі змісту положень статей 404, 420, 421 КПК суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги і вправі вийти за них лише у разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого; застосування більш суворого покарання або іншим чином погіршення становища винної особи допускається виключно за наявності для цього правової підстави шляхом скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції й постановлення нового вироку, а не ухвали.
Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке в силу ст. 438 КПК є однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції.
Проте апеляційний суд при перегляді вироку щодо ОСОБА_6 наведених приписів закону не врахував і неправомірно ухвалою погіршив становище засудженого.
Так, за матеріалами кримінального провадження прокурор подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду, в якій просив змінити згадане рішення, пом`якшити ОСОБА_6 покарання, зокрема зменшити його розмір відповідно до правил ст. 691 КК. Водночас у скарзі за відсутності вимоги про постановлення нового вироку містилося прохання щодо встановлення засудженому іспитового строку тривалістю 2 роки.
Суд апеляційної інстанції погодився з такою позицією прокурора, змінив вирок і застосував зазначену норму матеріального права при визначенні засудженому розміру заходу примусу, справедливість якого в касаційній скарзі не заперечується. Також цей суд у резолютивній частині ухвали прийняв рішення про звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки на відміну від місцевого суду, який установив строк, тривалістю 1 рік.
Однак апеляційний суд, невмотивовано збільшуючи тривалість іспитового строку, а отже й погіршуючи становище ОСОБА_6 , не з`ясував суті позиції та доводів прокурора, залишив поза увагою відсутність в апеляційній скарзі останнього обґрунтованої вимоги про постановлення нового вироку, а також не зважив на вищезазначену законодавчу заборону погіршувати становище обвинуваченого, якщо для цього немає процесуальної підстави та у формі ухвали.
За таких обставин указане рішення суду є незаконним, про що слушно йдеться в касаційній скарзі.
Разом із тим, допущене при здійсненні апеляційного провадження порушення не тягне за собою скасування ухвали, адже з огляду на положення ч. 2 ст. 433 КПК воно може бути виправлено судом касаційної інстанції шляхом зміни оспорюваного рішення.
З урахуванням викладеного ухвала апеляційного суду підлягає зміні на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а тривалість установленого засудженому іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК, - зменшенню з двох років до одного. Тому касаційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 433, 434 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити: зменшити тривалість установленого ОСОБА_6 іспитового строку, визначеного на підставі ст. 75 КК, до одного року.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3