Справа № 297/2450/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/225/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.12.2017.

Цим вироком:

ЛОПАТА В`ЯЧЕСЛАВ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Карла Маркса Запорізької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, раніше судимий, засуджений:

- за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання змінено на тримання під вартою.

Строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 05.12.2017.

Речові докази, а саме: 500 грн., які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишено останньому як власнику; 517 грн., які передані на зберігання в кімнату речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області - повернуто потерпілому ОСОБА_9 ; літній головний убір, спортивну куртку, мобільний телефон марки «NOMI» та документи до нього залишено ОСОБА_6 ; CD-R диск з відео файлом залишено при матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017 про накладення арешту на тимчасово вилучені речі скасовано.

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винним у вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.

27.09.2017, о 21 год. 55 хв. ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи в підвальному приміщенні ресторану «Золота Пава», що розташований в м. Берегові на пл. Ф. Ракоці, 1, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, таємно викрав з барної стійки гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 800 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 3800 грн..

-2-

02.10.2017, о 15 год. 45 хв. ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в приміщенні винного дегустаційного залу, розташованого на території оздоровчого комплексу «Жайворонок» в м. Берегові по вул. Шевченка, 112, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, таємно викрав з барної стійки гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 5 000 грн. якими розпорядився на власний розсуд. . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 5 000 грн..

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо нього замінити на більш м`який, надати йому можливість укласти угоду з потерпілими та застосувати відносно нього покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказує на те, що в суді першої інстанції заявляв про бажання укласти угоду з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , однак такого права його було позбавлено.

В запереченні на апеляційну скаргу, прокурор Берегівської місцевої прокуратури просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.12.2017 - без змін. Вважає, що факти та доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, а вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Вказує на те, що при призначенні покарання суд врахував обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого, відповідно до якої ОСОБА_6 характеризується негативно по місцю проживання та раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Також відповідно до досудової доповіді, складеної на обвинуваченого ОСОБА_6 , існує високий ризик скоєння обвинуваченим повторного кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ні потерпілими ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 , ні самим обвинуваченим не ініціювалось питання про укладення угоди про примирення, а тому доводи апеляційної скарги про позбавлення останнього права укласти угоду про примирення є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проводиться у відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які належним чином повідомлені про місце та час розгляду кримінального провадження, і які не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого на підтримання поданої апеляційної скарги, промову прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження та роз`яснені при

-3-

цьому прав ОСОБА_6 , судом першої інстанції вимоги ч.3 ст.349 КПК України порушені не були. Тому, апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження не перевіряються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування й судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.

Діяння ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) , а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, у межах санкції ч.2 ст.185 цього Кодексу, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який по місцю проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, згідно досудової доповіді, складеної органом пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим високий, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття та обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочинів і обгрунтовано прийшов до переконання, що виправлення й перевиховання ОСОБА_6 повинно проходити в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Таким чином, ураховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого через його суворість колегія суддів відхиляє їх, оскільки суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства.

-4-

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.

Крім того, апеляційним судом не встановлено істотних порушень КПК України при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі в частині бажання ОСОБА_6 укласти угоду про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Згідно ч. 7 ст. 469 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані проінформувати підозрюваного та потерпілого про їхнє право на примирення, роз`яснити механізм його реалізації та не чинити перешкод в укладенні угоди про примирення.
З урахуванням вищенаведеного, суддя не може ініціювати питання щодо укладення угоди про примирення між потерпілим, проводити домовленості відносно цієї угоди чи роз`яснювати механізм його реалізації.

Крім того, колегією суддів встановлено, що матеріали провадження не містять угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , а також потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , тобто така угода не була укладена ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, а тому порушення прав обвинуваченого в цій частині апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку суду щодо ОСОБА_6 , оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.12.2017 щодо нього без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: