В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009978 від 16 червня 2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 31.07.2009 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненої на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- 25.08.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненої на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
- 12.10.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 15 червня 2013 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у супермаркеті «Сільпо», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала майно з магазину, а саме: 18 пачок масла марки «President Extra», вартістю 13 гривень 40 копійок кожна, загальною вартістю 241 гривня 20 копійок, що належать ТОВ «Сільпо-Фуд», які сховала до своєї сумки, яка була при ній.

Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, попрямувала до виходу із приміщення вказаного супермаркету маючи при собі викрадене майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд».

Однак, ОСОБА_4 не довела до кінця свій злочинний намір направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з причин, що не залежали від її волі, оскільки остання, виходячи з супермаркету з метою реалізації викраденого майна, була затримана працівником служби охорони в металевих рамках антикрадіжної системи супермаркета.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, щиро розкаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення нею злочину.
Винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_4 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судима, у тому числі за злочини проти власності, має постійне місце реєстрації та проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не заміжня, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченої, відсутність завданої шкоди, у зв`язку з поверненням викраденого майна, а також те, що предметом злочину були продукти харчування, а саме масло вартістю 241 грн. 20 копійок, враховуючи позицію прокурора в судових дебатах, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому їй слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, судом встановлено, що на час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 вступив в законну силу вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12.10.2012 року, яким остання засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за даним вироком та за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25.08.2009 року за ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Покарання за вказаним вироком не відбуто повністю, оскільки відповідно постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України ОСОБА_5 від 13.11.2013 року ОСОБА_4 було оголошено в розшук, в подальшому 30.06.2017 року її було затримано та направлено до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо після постановлення вироку в справі, але до повного відбуття покарання, засуджений вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_4 суд призначає на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12.10.2012 року, який був постановлений з урахуванням попереднього вироку.

Саме таке остаточне покарання, як вважає суд, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75, 79 КК України, суд не вбачає.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_4 рахувати з 07 червня 2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченій термін її попереднього ув`язнення, а саме з 30.06.2017 року по день набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що обвинуваченій ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження, запобіжний захід у даному кримінальному провадженні останній не обирався, підстави для його обрання на даному етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 368, 370, 373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України і призначити їй покарання за цей злочин у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного їй вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2012 року, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 07 червня 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченій термін її попереднього ув`язнення, а саме з 30.06.2017 року по день набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі: 18 пачок масла марки «President Extra», вартістю 13 гривень 40 копійок кожна, загальна вартість 241 гривня 20 копійок, які передані під зберігальну розписку начальнику служби охорони магазину ОСОБА_6 залишити у володінні потерпілого ТОВ «Сільпо-ФУД».
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: