Ухвала
Іменем України
02 травня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-4989 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
ВирокомНосівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вирокомШосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.11.2013 року за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, в вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він у жовтні 2016 року у лісосмузі на території колишнього КСП ім. Кірова у м. Носівка Чернігівської області, поблизу виробничої бази фермерського господарства «Урожай» зірвав рослини коноплі, після чого переніс їх до місця свого тимчасового проживання у будинок, який розташований у АДРЕСА_2 , де в подальшому їх висушив та частину подрібнив, тобто незаконно виготовив з них особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 2 803,875 г., який незаконно зберігав у будинку без мети збуту.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить змінити вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року та пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що судами не враховано усіх пом?якшуючих покарання обставин, які, на його думку, є підставою для обрання більш м?якого покарання, ніж передбачено законом.

Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не оскаржує висновків суду в частині доведеності його винуватості у вчиненні злочину та кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 309 КК України.

На думку колегії суддів, доводи засудженого ОСОБА_4 про невідповідність призначеного судами покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а саме необґрунтоване незастосування до нього судами першої та апеляційної інстанцій положень, передбачених ст. 69 КК України, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У разі призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за вчинений злочин, суд має керуватися підставами, визначеними ст. 69 КК України. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Як вбачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, при призначенні ОСОБА_4 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги статей 50, 65 КК України, оскільки враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу (молодий вік, стан здоров`я, сімейне положення, наявність місця проживання, характеристику за місцем проживання, поведінку ОСОБА_4 в побуті, його репутацію, усталені соціальні зв`язки, спілкування з особами, які схильні до вчинення кримінальних правопорушень, спілкування з особами сумнівної репутації), обставину, що пом`якшує покарання (щире каяття). Усе вище зазначене дало суду підстави призначити покарання наближене до мінімального покарання визначеного санкцією статті. Одночасно цих підстав, з урахуванням обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою повторно, не достатньо для застосування до засудженого положень ст. 69 КК України . Призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Доводи засудженого ОСОБА_4 щодо суворості призначеного покарання та необхідності його пом`якшити шляхом застосування положень ст. 69 КК України, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу засудженого на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Оскільки кримінальний закон відносно ОСОБА_4 застосовано правильно, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тому законних підстав для призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів ВС також не вбачає.

Постановлені відносно засудженого ОСОБА_4 вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року відповідають вимогам кримінального процесуального закону, є законними, обґрунтованими та вмотивованими.

Враховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5