Дата документу Справа № 310/5953/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/5953/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/727/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестове Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12 березня 2015 року Бердянським міськрайонним судом за ч.1 ст.213 КК України до 100 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.213 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.213 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати та виправдати його. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що викладені у вироку, не підтверджують факт здавання йому металобрухту у період часу, вказаному в обвинувальному акті.

Речі і документи, що були вилучені з домоволодіння, у якому він проживає, під час обшуку 14 липня 2016 року і які пізніше були визнані речовими доказами, вилучені з порушенням порядку, встановленого ч.2 ст.100, ч.5 ст.237 КПК України - не описані, не опечатані (або тимчасово опечатані) та не сфотографовані, в протоколі не зазначена вага металевих виробів.

Речові докази, а саме: не заповнені бланки товарно-транспортної накладної ТОВ «УКРМЕТ» з додатками, 2 блокноти, зошит у клітинку, фрагмент відривного блокноту-листа з логотипом «За Александра Пономарева», фрагмент відривного блокноту-листа в клітинку, бланк товарно-транспортної накладної ТОВ «Нова Пошта» відповідно до квитанції № 001212 від 27 липня 2016 року передані до камери зберігання речових доказів Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, але не були відкриті стороні захисту, тому долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися відтак званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування. Зазначає апелянт і про те, що вилучені у нього під час обшуку грошові кошти загальною сумою 1000 гривень є неналежним доказом, вони не були помічені, їхні номери не зафіксовані слідчим. Відсутні якісь інші докази того, що саме ці грошові купюри якось пов`язані з діями, що вказані у обвинувальному акті. Натомість, він пояснив, що це його особисті кошти.

Суд не мав права допустити як докази відомості, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 липня 2016 року за участю свідка ОСОБА_12 , оскільки в порушення вимог ст.229 КПК України, речі були пред`явлені свідку для впізнання.

Крім того, вважає, що відсутні докази, які б підтверджували, що вилучені у нього металеві вироби втратили для нього експлуатаційну цінність і є металобрухтом. Вилучені металеві вироби та частини виробів не втратили експлуатаційну цінність, необхідні йому у домашньому господарстві: для влаштування газопостачання та опалення житлового будинку, у якому він проживає; для будівництва на території домоволодіння літніх будівель для худоби, для ремонту транспортних засобів, які знаходяться у його володінні.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації судом його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.213 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який немає постійного місця роботи, раніше судимий за вчинення умисного аналогічного корисливого злочину, знов скоїв корисливий умисний злочин.

Також судом неправильно враховано обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, оскільки відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , являючись фізичною особою та не будучи посадовою особою суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст. 213 КК України, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел на порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом та в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05 травня 1999 року, в період часу з 20 квітня 2015 року по 14 червня 2016 року, за місцем свого мешкання, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , незаконно приймав у населення металобрухт кольорових і чорних металів, який зважував на безномерних платформних вагах з поміткою «0,1,50-1000» у загальній кількості брухту чорних металів - 2080 кг, вартістю 3 грн за 1 кг, а всього на суму 6240 грн, після чого розраховувався за нього готівкою, та зберігав за вказаною адресою з метою його подальшої реалізації, тим самим організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.

14 липня 2016 року в ході проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено незаконно отриманий, брухт чорних металів загальною масою 2080 кг, який обвинувачений ОСОБА_6 прийняв від населення за готівковий розрахунок та зберігав, з метою подальшого збуту.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 вказаним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та зазначив, що 14 червня 2016 року працівники поліції в його дворі вилучили належні йому різні металеві вироби вагою 2080 кг, які були йому потрібні для ведення підсобного господарства, для будівельних та ремонтних робіт. Усі вилучені металеві вироби він придбавав лише для власних потреб: для його автомобілів ВАЗ, ЗІЛ, Газель, трактору, для ремонту опалювальної системи, будівництва літнього сараю, тощо. Після вироку суду від 12 березня 2015 року він більше метал за оплату не приймав.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свої показання та наполягав на тому, що справа відносно нього сфабрикована та зазначив, що судом проігноровані його клопотання про визнання доказів недопустимими, неналежними.

Як вбачається з матеріалів провадження та з самого оскаржуваного вироку, доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, судом першої інстанції належним чином не перевірені і у вироку на них відповіді немає.

Суд у вироку обмежився лише загальною фразою про те, що досліджені докази свідчать про винуватість ОСОБА_6 , а доводи останнього повністю цими доказами спростовуються.

Крім того, у вироку лише перелічені досліджені докази, але їх аналіз відсутній, тобто, всупереч вимогам ст.94 КПК України, не оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, та не наведено переконливих мотивів, чому суд прийняв одні докази та відкинув інші.

Викладене свідчить про невідповідність вироку суду вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.

Крім того, є слушними доводи сторони захисту про те, що поза увагою суду лишилося клопотання обвинуваченого про визнання доказів недопустимими, оскільки речові докази, а саме: не заповнені бланки товарно-транспортної накладної ТОВ «УКРМЕТ» з додатками, 2 блокноти, зошит у клітинку, фрагмент відривного блокноту-лист з логотипом «За Александра Пономарева», фрагмент відривного блокноту-лист в клітинку, бланк товарно-транспортної накладної ТОВ «Нова Пошта» відповідно до квитанції № 001212 від 27 липня 2016 року не були відкриті стороні захисту, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.

Зазначене клопотання судом не вирішено.

Більш того, таке клопотання захисник-адвокат ОСОБА_8 заявила і в судових дебатах, що зафіксовано на технічному носії інформації, який міститься в матеріалах провадження.

Показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які зазначили, що здавали ОСОБА_6 металобрухт два, три, чотири роки тому, суд не дав оцінку, а лише зафіксував їх показання у вироку, вказавши, що цими показаннями підтверджується вина ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що при судовому розгляді даного провадження лишилися не дослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, чим допущено неповноту судового розгляду.

Крім того, є обґрунтованими доводи прокурора про те, що суд, звільняючи обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, не вмотивував належним чином своє рішення та не навів вагомих підстав для такого звільнення, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічний злочин.

З врахуванням викладеного, вказаний вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, та відповідно до вимог ст.ст.407,409,410,412 КПК України, підлягає безумовному скасуванню.

Оскільки, діючи у межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості виправити вказані недоліки, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини кримінального провадження та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 410,412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.213 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4