Дата документу 30.05.2018 Справа № 554/1351/17
Справа № 554/1351/18
Провадження № 1-кс/554/4780/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП України в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003017 від 30.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого . 1 ст. 358 КК України про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
11.04.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_4 незаконно підмінила у « Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно» приватизовану квартиру АДРЕСА_1 частину будинку, а саме видалила записи про державну реєстрацію права власності за № 5126002 та № 5126015 ( свідоцтво про право власності на житло від 23.06.1994 р. і Договір дарування від 15.09.2001 р.) та ігноруючи Рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації, зареєструвала у Державному реєстрі ОСОБА_5 як власника 12/25 частини будинку.

30.07.2016 року відомості про дану подію були внесені до ЄРДР за № 0003017

Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч. 1 ст. 358 КК України.

Допитана потерпіла ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що 03.06.2015 року вона звернулася із заявою до УМВС України в Полтавській області щодо корупційних дій службових осіб Київської районної ради в м. Полтава. А саме 23.07.20116 року її донька замовила Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої їй стало відомо про те, що приватний нотаріус ОСОБА_4 зареєструвала за ОСОБА_5 12/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями. У вересні 2015 року, ОСОБА_5 звернулася до суду про роз`яснення рішення суду, вказуючи що з цим рішенням вона звернулася до державного реєстратора для реєстрації її права власності на 12/25 частини належного їй будинку, оскільки її право власності на квартиру АДРЕСА_2 у вказаному будинку не припинене, тому право власності за рішенням суду на 12/25 частини спірного будинку за нею не зареєструють, та відмовили їй у реєстрації права власності на підставі рішення суду від 04.09.2014 року. Рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 19202209 від 09.02.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7 зупинене розгляд заяви ОСОБА_5 про державну реєстрацію вище вказаної частини квартири у зв`язку з недоданням усіх необхідних документів: технічного паспорту ( оригінал) та документи, що підтверджують припинення чи скасування державної реєстрації її права власності за № 5126002 та № 5126015. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.11.2015 року було встановлено, що Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20036436 від 10.03.2015 року державним реєстратором відмовлено ОСОБА_5 , у державній реєстрації цієї частини квартири у зв`язку з тим, що нею не усунено обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви. Відмову ОСОБА_5 не оскаржувала. ПП « ПБТІ « Інвентаризатор» своїм листом від 03.06.2014 року № 4583 повідомило ОСОБА_5 , що виконати технічну документацію та розрахунок часток за вищевказаною адресою неможливо, так як не надано доступ до всіх приміщень домоволодіння» отже технічний паспорт на 12/25 частини, оригінал якого потрібен для державної реєстрації частки, у ОСОБА_5 , відсутній. Тобто приватний нотаріус ОСОБА_4 незаконно « підмінила» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно» приватизовану квартиру АДРЕСА_1 частини будинку, а саме видалила записи про державну реєстрацію права власності за № 5126002 та № 5126015 ( свідоцтво про право власності на житло від 23.06.1994 року і Договір дарування від 15.09.2001 року) та ігноруючи Рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації, зареєструвала у Державному реєстрі ОСОБА_5 як власника 12/25 частини будинку. Таким чином ОСОБА_4 навмисно знищила запис про окремий об`єкт нерухомості з окремим реєстраційним номером 01-приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , яка мала свою визначену площу 32.3 кв.м. Також знищила запис про сарай пл.12 кв.м, який ОСОБА_5 прийняла у дар згідно Договору дарування від 15.09.2001 року. Натомість ОСОБА_4 розташувала запис про реєстрацію права власності ОСОБА_5 від 11.04.2016 року перед записом про реєстрацію власності ОСОБА_8 від 11.04.2016 року перед записом про реєстрацію права власності, який був зроблений раніше 13.04.2013 року і прописала таким чином ОСОБА_5 автоматично усі господарські будівлі. Окрім того, 23.01.2015 року по заяві ОСОБА_5 , Полтавським відділенням при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса було складено висновок № 1168 Експертно будівельно-технічного дослідження, згідно якого квартира АДРЕСА_2 не придатна для проживання і її експлуатація не можлива. Таким чином приватний нотаріус ОСОБА_4 внесла нежитлове приміщення як частину житлової нерухомості, щоб приховати цей факт.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 13.04.2013 року підставою виникнення права власності є свідоцтво про спадщину, за заповітом серія та номер 271, виданий 13.04.2013 року. Форма власності приватна, розмір частки 13/50, власник : ОСОБА_6 .

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно вказано, що актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер № 1, житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 60 кв.м, житлова площа 47.2 кв.м складова частина об`єкта: будівля, сарай, вбиральня, огорожа, льох. Номер запису 14181789, дата реєстрації 11.04.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 , Полтавським міський нотаріальний округ, форма власності приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки 12/25, власник ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом де зазначено, що гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка мешкає в АДРЕСА_3 . Спадщина на яку видано свідоцтво про право на спадщину за адресою АДРЕСА_4 , яка належала померлому. Оцінка спадкового майна відповідно до ТОВ « СП центр юридичних послуг» від 02.04.2013 року. Спадкова справа № 258 за 2012 рік. Зареєстровано в реєстрі за № 271.

04.04.2017 року гр. ОСОБА_6 звернулася із клопотанням про отримання інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 654151 де зазначено форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 13/50, власник: ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно рішення № 477 від 02.12.1997 року Київською районною радою в м. Полтава, про виділення земельних ділянок для індивідуального будівництва житлового будівництва відміну рішень райвиконкому та збільшення площі земельної ділянки, де зазначено , що гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що мешкають по АДРЕСА_4 , для обслуговування своєї частину житлового будинку земельну ділянку площею 764 м.кв.

Згідно свідоцтва про права власності від 10.051994 року зазначено, що дочка померлої - ОСОБА_6 прийняла в дар 13/25 частини житлового будинку з відповідними частинами господарських споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно архівної виписки з протоколу № 2 засідання виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 14.02.1978 року. Рішення № 99 « Про прийняття на баланс житлового управління квартир, що на правах особистої власності належить громадянам» де мова йдеться про заяву гр.гр. ОСОБА_13 і ОСОБА_14 про передачу в дар житловому управління 12/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_4 , що складається з однієї кімнати площею 16.6 м.кв., кухні 9.5 м.кв. і веранди, в звязку з тим, що сім"ї ОСОБА_13 виділена квартира в благоустроєному будинку в СПМК-51 трест «Полтаавбуд», де ОСОБА_13 працює.

Ордером № 473 від 18.07.1997 року сім`я ОСОБА_15 в складі 5-ти осіб отримала частину 12/25 частину будинку по АДРЕСА_4 для постійного проживання, та в подальшому частина 12/25 було приватизована.

Допитом ОСОБА_5 встановлено, що вона дійсно проживає за адресою АДРЕСА_4 разом зі своєю сім"єю, в частині будинку яку її сім"я отримала, та на підставі Ордеру заселилася яку в подальшому приватизували в частині 12/25 частини де до цього часу проживають. На запитання слідчого : чи мали ви на момент здійснення реєстрації права власності у приватного нотаріуса ОСОБА_4 технічний паспорт на 12/25 частини житлового будинку. Відповіла , що під час реєстрації права власності на частину 12/25 будинку технічного паспорту вони не мали, так як це не є основою вимогою для реєстрації, так як було рішення суду, тим більш сім`я ОСОБА_16 були присутні в судовому засіданні, та Апеляційний суд їх скаргу не задовільнив., що намагаються виготовити технічний паспорт окремий на їх частку, але сім`я ОСОБА_16 постійно перешкоджає. Разом з ними мають один технічний паспорт який є спільним тому, що одна адреса. Для того, щоб виготовити окремий паспорт потрібно, мати іншу адресу.

Слідчий в судове засідання не зявився.
Володілець майна в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим не доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий не довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Не дивлячись на тривале досудове розслідування в даному кримінальному провадження не встановлено підозрювану особу, статус володільця майна, на яке слідчий просить накласти арешт, не встановлено, у звязку з цим, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП України в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1