Справа № 492/339/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
17 серпня 2017 року, приблизно об 11 годині, більш точний час встановити не представилось можливим ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Пушкіна м. Арциз Одеської області в напрямку вул. Соборна м. Арциз Одеської області, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Пушкіна м. Арциз Одеської області, в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, (далі ПДР), якими передбачено - п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, Розділ 33. Дорожні знаки за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі для вирішення питання про безпечне виконання переїзду вул. Соборна м. Арциз (головної дороги) у прямому напрямку, ОСОБА_6 умисно став виїжджати на перехрестя з автомобільною дорогою по вул. Соборна з вулиці Пушкіна м. Арциз Одеської області, не переконавшись у безпеці вказаного маневру. В цей час, автомобільною дорогою по вул. Соборна в м. Арциз з боку вулиці Бондарева, рухався мопед марки «YAMAXA GEAR», без державного реєстраційного номеру під керуванням водія ОСОБА_7 .
Так, водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, не надав перевагу в русі водію транспортного засобу мопеду марки «YAMAXA GEAR» ОСОБА_7 та виїхав на перехрестя зазначених автомобільних доріг, де допустив зіткнення транспортних засобів, в наслідок чого водій мопеду ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого, уламкового перелому нижнього краю правого надколінника, з невеликим розходженням уламків, пошкодження зв`язки надколінка, трьох ран по передньо-внутрішній поверхні в ділянці правого колінного суглобу, рани і садна по передньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки, гематоми в ділянці лівого плеча, які згідно висновку судово-медичного експерта № 168 від 27.10.2017 року за критерієм тривалості розладу здоров`я не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21 доби, і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995) відносяться до категорії середньої тяжкості.
В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження порушення обвинуваченим вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» Правил дорожнього руху України.
Своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив про те, що свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнає повністю та просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», але заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов він визнає частково. Щодо заявленого цивільного позову обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що потерпілою заявлена занадто велика та непомірна для нього сума відшкодування моральної шкоди, яку в свою чергу вважає необґрунтованою. При цьому обвинувачений зазначив, що матеріальну шкоду, завдану потерпілій він визнає повністю в обсязі її доведення належними доказами, а моральну шкоду визнає частково, не визначившись яку саме суму може виплатити.
Щодо вчиненого ним злочину обвинувачений ОСОБА_6 дав суду показання про те, що 17 серпня 2017 року приблизно об 11 годині, керуючи автомобілем марки «ВАЗ - 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався по проїзній частині вул. Пушкіна м. Арциз Одеської області в напрямку вул. Соборна м. Арциз Одеської області, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Пушкіна м. Арциз Одеської області. Виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг він зупинився перед знаком «STOP» та почав рух, і в цей час він не помітив потерпілу, яка рухалася на мопеді з боку вул. Бондарева по головній дорозі по вул. Соборна, у зв`язку з чим сталося зіткнення їх транспортних засобів, а потерпіла отримала тілесні ушкодження.
Крім повного визнання ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, в повному обсязі також підтверджується сукупністю доказів у справі, які були досліджені судом, а саме:
-показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка дала суду показання про те, що 17 серпня 2017 року, приблизно об 11 годині, вона рухалася на своєму мопеді з боку вул. Бондарева по вул. Соборна, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Пушкіна. Коли вона проїжджала перехрестя вулиць Соборна Пушкіна, з вул. Пушкіна на вул. Соборна, виїхав автомобіль під керування обвинуваченого та зіткнувся з мопедом, яким керувала вона, внаслідок чого нею були отримані тілесні ушкодження та вона проходила лікування. Також потерпіла заявила про те, що заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі та просила його задовольнити, оскільки протиправними діями обвинуваченого їй було завдано матеріальну шкоду, розмір якої підтверджується відповідними доказами, а також моральну шкоду, яка полягає у її моральних та фізичних стражданнях, вона пережила стрес, порушився звичайний уклад її життя, лікування вимагало від неї додаткових зусиль та великих витрат.
За переконанням прокурора та потерпілої, обвинуваченого потрібно звільнити від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» та не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення прав, оскільки він неофіційно працює торговим представником, а якщо суд позбавить його водійських прав, він не зможе відшкодувати шкоду.
-показанням свідка ОСОБА_9 , який повідомив суду, що 17 серпня 2017 року, приблизно об 11 годині, він їхав разом з обвинуваченим в автомобілі марки «ВАЗ - 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автомобіль рухався по проїзній частині вул. Пушкіна м. Арциз Одеської області в напрямку вул. Соборна м. Арциз Одеської області. Виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг він зупинився перед знаком «STOP» та почав рух, приблизно зі швидкістю 30 км/год., і в цей час він не помітив потерпілу, яка рухалася на мопеді з боку вул. Бондарева по головній дорозі по вул. Соборна, у зв`язку з чим сталося зіткнення їх транспортних засобів, а потерпіла отримала тілесні ушкодження;
-випискою ЄО-1725 від 17.08.2017 р.;
-протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17.08.2017 р. з планом схемою та таблицею ілюстрацій;
-актами № № 174, 175 огляду та затримання транспортного засобу;
-висновком експерта № 17 - 284 від 22 лютого 2018 року, згідно якого дії водія автомобіля марки «ВАЗ 2108» ОСОБА_6 не відповідають вимогам дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та вимогами п. 16.11 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП;
-висновком експерта № 17-3948, згідно якого рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля марки «ВАЗ-2108», д.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилися у працездатному стані та забезпечували водієві технічну можливість контролювати напрямок руху автомобіля та здійснювати його гальмування з ефективністю відомою водію, при цьому в зазначених системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від визначеного напрямку руху або відмову систем;
-фототаблицею до висновку № 17-3948;
-висновком експерта № 17-3949 від 11.12.2017 р., згідно якого рульове керування, гальмівна система та ходова частина мопеду YAMAHA Gear без д.н. до моменту ДТП забезпечували водієві технічну можливість контролювати напрямок руху мопеду та здійснювати його гальмування з відомою йому ефективністю аж до зупинки. При цьому в зазначених системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення мопеду або відмову вказаних систем;
-висновком експерта № 17-3947 від 7.12.2017 р.;
- висновком судово-медичного експерта № 168 від 27.10.2017 року, згідно якого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого, уламкового перелому нижнього краю правого надколінника, з невеликим розходженням уламків, пошкодження зв`язки надколінка, трьох ран по передньо-внутрішній поверхні в ділянці правого колінного суглобу, рани і садна по передньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки, гематоми в ділянці лівого плеча, які за критерієм тривалості розладу здоров`я не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21 доби, і за цим критерієм відносяться до категорії середньої тяжкості.
Враховуючи досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення обвинуваченим ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, дає суду підстави прийти до однозначного висновку про те, що протиправні дії ОСОБА_6 перебувають в прямому причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілої, яких можна було б уникнути в разі дотримання ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, що підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою та достатніми для постановлення обвинувального вироку.
З огляду на викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд також враховує роз`яснення, викладені у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Судом також беруться до уваги роз`яснення, надані у п. 21 згаданої Постанови ВСУ, відповідно до яких у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
ОСОБА_6 проживає в м. Арциз Одеської області, за місцем проживання характеризується позитивно, неофіційно працює торговим представником, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого, оскільки виходячи з положень ст. 66 КК України, щире каяття передбачає, зокрема, усунення заподіяної шкоди, шляхом добровільного відшкодування обвинуваченим потерпілому цієї шкоди.
Однак, обвинувачений не відшкодував потерпілій матеріальну шкоду та цивільний позов визнав частково.
Судом також враховуються дані досудової доповіді, наданої органом пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, враховуючи також наслідки, що настали після вчинення злочину, характер та мотиви допущених ОСОБА_6 порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину (обвинувачений шкоду потерпілій не відшкодував), позицію потерпілої, яка наполягала, щоб обвинуваченого не позбавляти права керування транспортними засобами, вважає, що винному ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу, в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Застосовуючи додаткове покарання до обвинуваченого суд виходить із того, що через злочинну необережність ОСОБА_6 постраждала ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У той же час у судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_10 , 2016 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Арцизьким районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 211.
22 грудня 2016 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII (далі Закон), який набув чинності 07 вересня 2017 року, тобто після вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Пунктом «в» статті 1 зазначеного Закону передбачено, що слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З 1 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» та інших законодавчих актів» від 02 червня 2011 року №3465-VI, відповідно до якого Закон України «Про застосування амністії в Україні» викладено в новій редакції.
Згідно з ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Таким чином, як було зазначено вище, обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення з необережності, яке не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, яке скоєно ним у тверезому стані до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» та на день набрання законної сили зазначеного Закону ОСОБА_6 має на утриманні малолітню доньку, що підтверджено відповідним свідоцтвом про її народження і, дана обставина судом встановлена в стадії судового розгляду кримінальної справи, тобто судом установлено наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене ОСОБА_6 діяння, який, в свою чергу також заявив суду про застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію в 2016 році», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне постановивши обвинувальний вирок, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII, який набув чинності 07 вересня 2017 року.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди та моральних збитків дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправмірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.
Суд, при вирішенні питання про цивільний позов потерпілої про стягнення матеріальної шкоди приймає до уваги положення п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, згідно якого шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а також положення ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнову шкоду, заподіяну неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, із зазначених норм права випливає, що у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки питання про її відшкодування вирішується за принципом вини, тому майнову шкоду, заподіяну потерпілій, повинна відшкодувати винна у ДТП особа, тобто обвинувачений ОСОБА_6 , оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину, внаслідок якого і заподіяна потерпілій майнова шкода, повністю доведена вище наведеними доказами, які були досліджені в суді.
Суд також зазначає, що за правилами ст. ст. 62, 128 КПК України під час кримінального провадження до початку судового розгляду особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки під керуванням ОСОБА_6 завдано шкоду таким особистим немайновим правам потерпілої ОСОБА_7 як право на життя та здоров`я, у зв`язку з чим така майнова шкода підлягає відшкодуванню винним потерпілій.
Відповідно до виписного епікризу, відомостей військово-медичного центру південного регіону, довідки Арцизької ЦРЛ потерпіла ОСОБА_7 у зв`язку з отриманими від ДТП травмами проходила лікування в Арцизькій ЦРЛ та військово-медичному центрі південного регіону.
Згідно наданих потерпілою копій платіжних документів, нею на лікування витрачено 5 344,55 грн. і, ця сума підлягає стягненню в якості відшкодування майнової шкоди з винного ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 , а позовні вимоги потерпілої в цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних витрат у вигляді оплати правової допомоги, наданої потерпілій адвокатом у розмірі 3 000,00 грн. на користь потерпілої ОСОБА_7 , суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст. ст. 118, 120, 124 КПК України одним із видів процесуальних витрат, є витрати на правову допомогу, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги представника потерпілого, несе потерпілий. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Згідно квитанції про сплату гонорару за надання професійної правничої допомоги від 16 березня 2018 року потерпіла ОСОБА_7 сплатила до адвокату ОСОБА_8 3 000,00 грн. за правову допомогу згідно укладеного договору про надання правової допомоги від 16 березня 2018 року, а тому, суд, вважає, що витрати на правову допомогу потерпілої обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, та приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині також є законними та такими, що підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого.
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої втраченого заробітку, суд виходить з положень ч. 1 ст. 1195 ЦК України, згідно якої фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Отже з винного ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 в якості відшкодування майнової шкоди підлягає стягненню загальна сума у розмірі 10 063 грн. 29 коп.
При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує положення ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин». При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, при вирішенні вимог потерпілої ОСОБА_7 щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на її користь в розмірі по 100 000,00 грн., суд приймає до уваги положення ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Неправомірними винними діями обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з завданням потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, внаслідок скоєної дорожньо-транспортної пригоди, які порушили законні немайнові права потерпілої, потерпілій у справі була заподіяна моральна шкода. Потерпіла отримала суттєві пошкодження свого здоров`я, а наявність суттєвих пошкоджень, уже спричиняє підвищене психологічне навантаження, тому у неї порушились звичні життєві зв`язки, відбулися зміни способу та ритму її життя та вимушеності відриву від особистих занять. Потерпіла перенесла моральні страждання та фізичний біль у зв`язку з отриманими травмами. Тривалий період часу потерпіла змушена була проходити обстеження та відповідне лікування, чим була поставлена у скрутне матеріальне становище, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також потерпіла була вимушена звертатися за правовою допомогою, витрачати свій особистий час для участі в розгляді її позову в ході судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки відповідач обвинувачений ОСОБА_6 у добровільному порядку заподіяну ним шкоду не відшкодував та протягом тривалого періоду часу будь-яких спроб для добровільного відшкодування завданої потерпілим шкоди, не вжив, вибачення у неї попросив.
З урахуванням стану здоров`я потерпілої, її переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також приймаючи до уваги пасивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу добровільного відшкодування спричиненої ним шкоди, який протягом тривалого періоду часу жодних спроб для відшкодування заподіяної шкоди у добровільному порядку не вжив без будь-яких на те об`єктивних причин, суд, враховуючи вимоги виваженості, розумності і справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілій ОСОБА_7 в розмірі 30 000,00 гривень та саме такі суми відшкодування моральних страждань потерпілої за переконанням суду не будуть становити надмірного тягаря для винного ОСОБА_6 , який має відшкодувати потерпілій таку шкоду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт моральних страждань, понесених позивачем ОСОБА_7 в зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_6 в розмірах зазначених позивачем, цей розмір позивачем не був доведений в судовому засіданні, тому в цій частині її позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили.
Питання про речові докази у справі вирішується судом відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Суд також вважає за необхідне в силу ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню для проведення експертиз:
- автотехнічної експертизи №17-3948 від 11.10.2017р. у розмірі 1 386,00 (одна тисяча триста вісімдесят шість грн. 00 коп.);
- автотехнічної експертизи №17-3949 від 11.12.2017 р. у розмірі 1 386,00 (одна тисяча триста вісімдесят шість грн. 00 коп.);
- транспортно-трасологічної експертизи №17-3947 від 7.12.2017 р. у розмірі 2228,40 (дві тисячі двісті двадцять вісім гривень сорок копійок);
- автотоварознавчої експертизи № 214 від 20.11.2017 р.у розмірі 1237,00 грн. (одна тисяча двісті тридцять сім гривень 00 коп.);
- автотехнічної експертизи № 17-284 від 22.02.2018 р. у розмірі 2002 грн. (дві тисячі дві гривні).
Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного та додаткового покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування майнової шкоди 10 063 (десять тисяч шістдесят три) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок та 30 000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 щодо стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі, заявленому потерпілою відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів по кримінальному провадженню для проведення експертиз:
- автотехнічної експертизи №17-3948 від 11.10.2017р. у розмірі 1 386,00 (одна тисяча триста вісімдесят шість грн. 00 коп.);
- автотехнічної експертизи №17-3949 від 11.12.2017 р. у розмірі 1 386,00 (одна тисяча триста вісімдесят шість грн. 00 коп.);
- транспортно-трасологічної експертизи №17-3947 від 07.12.2017 р. у розмірі 2 228,40 (дві тисячі двісті двадцять вісім гривень сорок копійок);
- автотоварознавчої експертизи № 214 від 20.11.2017 р.у розмірі 1 237,00 грн. (одна тисяча двісті тридцять сім гривень 00 коп.);
- автотехнічної експертизи № 17-284 від 22.02.2018 р. у розмірі 2 002 (дві тисячі дві гривні),
а всього стягнути 8 239,40 (вісім тисяч двісті тридцять дев`ять гривень сорок копійок).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області