Справа № 522/3124/18
Провадження № 1-кс/522/605/18
У Х В А Л А
в порядку ст. 315 КПК України
26 квітня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000197 від 25.ю01.2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл. Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання,
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор в порядку ст. 315 КПК України звернулася до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , з тих підстав, що обвинувачений може порушити покладені на нього процесуальні обов`язки.
Захисник ОСОБА_5 заперечив проти продовження тримання під вартою, вказавши, що ризики зменшилися.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право, обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. У разі відсутності клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування вважається продовженим.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 119 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.
У відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Так, у відповідності до вимог п. 7 ст. 89 КК України, ОСОБА_4 вважається особою, що немає судимості. Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що досудове розслідування було зупинено у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження ОСОБА_4 , останній переховувався від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, як вказано у клопотанні, повідомлення про підозру за вчинення злочину за ч. 1 ст. 119 КК України було складено 22.05.2016 року, однак, події, що ставлять у провину ОСОБА_4 , мали місце тільки 25.01.2017 року. Із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 , складено повідомлення про підозру саме 22.05.2017 року, заочно. Однак, підстав вважати, що справді було виконано вимоги ч. 1 ст. 278 КПК України, до суду не надано. На даній стадії судового провадження, суд не може прийти до висновку, що справді станом на 22.05.2017 року ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про підозру, був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками як підозрюваного, оскільки матеріалів кримінального провадження до суду не надано, а до клопотання не долучені матеріали, які б підтверджували такий факт.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що прокурор не довів, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування чи суду. Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про затримання підозрюваного, що може свідчити про з`явлення його особисто до слідчого чи прокурора, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , на думку суду, неможливе.
При розгляді клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу, суд крім іншого, повинен суворо та досконало оцінювати підстави для обмеження волі осіб з метою недопущення порушення їх основоположних прав та свобод під час кримінального провадження. Формальне ставлення до таких обов`язків із боку суду є недопустимим.
В той же час, суд погоджується із думкою прокурора, що ОСОБА_4 немає постійного місця проживання, в нього відстуні стійкі соціальні зв`язки, що дає право вважати реальним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, що ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення не доведений, оскільки обвинувачений вважається не судимим, підозри у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не вручено, крім того, характер кримінального правопорушення, що ставиться йому у підозру в даному провадженні є неумисним, тому такі посилання прокурора прямо суперечать презумпції невинуватості.
Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З урахуванням одного ризику, обставин викладених у ст. 178 КПК України, суд вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки з`являтися за першою вимогою в суд на визначений ним час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну місця проживання, письмово повідомивши під розпис, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 132, 176-178, 179, 193-194, 196-197, КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.
Відносно ОСОБА_4 , обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 виконувати передбачені ст. 194 КПК України обов`язки з`являтися за першою вимогою в суд на визначений ним час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну місця проживання, письмово повідомивши під розпис, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали суду становить два місяці.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

26.04.2018