Провадження № 1кп/202/379/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000529 від 03 квітня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в республіці Азербайджан, громадянин Азербайджану, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці липня 2017 року, більш точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_5 знаходився в приміщенні станції технічного обслуговування «СЕУЛ», за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 3а, разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 , у якого при собі знаходилась власна кредитна банківська карка ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Побачивши вказану банківську картку, яка належить ОСОБА_4 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), при цьому останній визначив грошові кошти, які знаходились на банківській картці та були кредитним лімітом, предметом свого злочинного посягання.
Так, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою власного збагачення, під приводом зняття особистих грошових коштів, переведених на вказану картку в якості оплати за його роботу, попросив у потерпілого ОСОБА_4 кредитну банківську карку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , при цьому не маючи наміру її повертати. В свою чергу ОСОБА_4 , не усвідомлюючи злочинного наміру ОСОБА_5 , направленого на заволодіння його грошовими коштами шахрайським шляхом, передав останньому належну йому кредитну банківську карку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 у користування, для отримання заробітної плати, яка повинна була надходити на зазначений вище рахунок.
Далі, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), у період часу з кінця 01.09.2017 року по 15.03.2018 року систематично знімав грошові кошти з кредитної банківської карки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що були кредитним лімітом, в різних банкоматах м. Дніпра, поповнював рахунок мобільного телефону, а також розраховувався нею за придбаний товар, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 10 387 гривень 55 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, цивільний позов визнав частково.
Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що у липні 2017 року обвинувачений під вигаданим приводом зняття грошових коштів, переведених на вказану картку в якості оплати за його роботу, взяв у нього кредитну картку, після чого її не повернув і знімав з картки грошові кошти, які були кредитним лімітом.
Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 21 638,80 грн., яку він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку
Суд допитав обвинуваченого, потерпілого, дослідив матеріали, що характеризують обвинуваченого, докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати ч. 1 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
З врахуванням наведених обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді обмеження волі, з випробуванням.
Саме таке покарання, на думку суду, буде не тільки карою, а й сприятиме виправленню обвинуваченого.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке .
За правилами ст. 61 Кримінального процесуального кодексу України цивільним позивачем у кримінальному провадженні зокрема є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням становить 10 387 гривень 55 копійок, тому саме ця сума підлягає стягненню, сума, що заявлена в позові складається з пені, відсотків за користування кредитом. Позивач своєчасно не звернувся до установи банку із заявою про те, що його карткою користується інша особа, про блокування картки, тому суд вважає, що своєю бездіяльністю цивільний позивач створив умови для зростання боргу перед банком, а тому ця сума не є шкодою яка завдана кримінальним правопорушенням
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченими завдано матеріальну шкоду потерпілим, то вона підлягає стягненню.
Судові експертизи не проводилися.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
Відповідно до ст.75 КК України, від призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити, якщо протягом 1 року /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 387 гривень 55 копійок.
Речові докази:
- компакт диск CD-R за вихідним № 550289, оригінали чеків зняття грошових коштів - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000529 від 03 квітня 2018 року.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1