ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року
м. Київ

справа № 648/1250/16-к
провадження № 51- 955 км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
засудженої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2017 року в кримінальному провадженні №0000096 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. СемиозерногоСемиозерного району Кустанайської області Республіки Казахстан, жителькис. МикільськогоБілозерського району Херсонської області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 23 березня2016 ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК,та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК її звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Як установлено судом, ОСОБА_5 ,діючи умисно, з метою особистого вживання наркотичних засобів, у невстановленому досудовим розслідуванням місці тау невстановлений час незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс загальною масою 6516,51 г, що є особливо великим розміром,якийзберігала у трьох поліпропіленових мішкаху будинку за місцем проживання до його вилучення працівниками поліції під час обшуку 21 січня 2016 року.
Під час перегляду справи 24 лютого 2017 року Апеляційний суд Херсонської області апеляційну скаргу прокуроразадовольнив частково, вирок суду першої інстанціїв частині призначеного покарання скасував та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та із застосуванням ст. 69 КК призначивїй покарання у виді обмеження волі на строк 5 років. У решті вирок залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзіпрокурор просить вирок апеляційного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність таневідповідністюпризначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і даним про її особу черезм?якість та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На думку прокурора, при застосуванні ст. 69 КК апеляційний суд безпідставно визнав щире каяття, визнання вини засудженою та дані про її особу обставинами, які пом`якшують покарання, не взявши при цьому до уваги особливо великий розмір наркотичного засобу, який незаконно придбала та зберігала засуджена.
Крім того вважає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 374, 420 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки його резолютивна частина містить суперечності, а саме не зрозуміло, який вид покарання призначено ОСОБА_5 позбавлення волі чи обмеження волі.
Позиція учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_7 вимоги касаційної скарги сторони обвинувачення підтримала.
Засуджена ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 з касаційною скаргою прокурора не погодилися і просили Суд відмовити в її задоволенні.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, поясненнясторін, перевіривши матеріали кримінального провадження таобговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційнаскарга прокурора підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікаціїїї дій у касаційній скарзіпрокурором не оспорюються.
Наведені у касаційній скарзі доводи прокурора про неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженої є безпідставними.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного. При виборі покарання також мають значення й повинні братися до уваги обставини як ті, що його пом`якшують, так і ті, що його обтяжують.
Як убачається зізмісту оскаржуваного вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання апеляційний суд відповідно до вимог ст. 65 КК,крім ступеня тяжкості вчиненого нею злочину, взяв до уваги і її позитивну характеристику за місцем проживання та клопотання односельців не призначати їй покарання, пов`язане із позбавленням волі. При цьому апеляційний суд також взяв до уваги відсутність у справі обставин, що обтяжують покарання, а повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, щире каяття у скоєному, вчинення нею злочину вперше, її сумлінне ставлення до праці, зразкову поведінку та наявність обставин сімейного характеру врахував як обставини, що пом`якшують покарання.
При цьому доводи прокурора про безпідставне визнання апеляційним судом щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 ,суперечать матеріалам кримінального провадження, з яких вбачається, що останняв судовому засіданні свою вину у вчиненому визнала повністю та висловлювала щирий жаль з приводу скоєного нею злочину.
Разом із тим, незважаючи на наявність пом`якшуючихобставин та враховуючи тяжкість вчиненого злочину і особливо великий розмір вилученого наркотичного засобу, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК, оскільки за таких умов її виправлення без відбування призначеного покарання є неможливим.
Проте, взявши до уваги, її щире каяття, визнання вини, притягнення до кримінальної відповідальності вперше і позитивну характеристику, що в сукупності суд оцінив як обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, апеляційний суд визнав можливим застосувати до ОСОБА_5 ст. 69 КК і замість позбавлення волі призначити їй більш м`який вид основного покарання, який не передбачено санкцією ч. 3 ст. 309 КК, у виді обмеження волі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, щопри призначенні покарання засудженій апеляційний суд повністю дотримався приписів статей 50та 65 КК. Призначене їй покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якістьсуд касаційної інстанції не вбачає.
Водночасдоводи касаційної скарги прокурора про істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при формулюванні резолютивної частини вироку колегія суддів вважає обґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 374 КПК у резолютивній частині вироку повинно бути зазначено покарання, призначене за обвинуваченням, що визнано судом доведеним.
Резолютивна частина вироку має бути викладена чітко та ясно, щоб при його виконанні не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом.
Однак при призначенні покарання засудженій апеляційний суд у резолютивній частині вироку допустив неточності й суперечності, зокрема вказав:« ОСОБА_10 покарання за ч. 3 ст. 309 КК у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 69 КК призначити покарання у виді 5 років обмеження волі».
Вказані порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, із урахуванням положень ст. 412 КПК є істотними.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхіднекасаційну скаргу прокурора задовольнити частково та змінитивирок апеляційного суду, виключивши з його резолютивної частини рішення про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК,Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_11 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 змінити. Виключити з резолютивної частини вироку рішення про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 309 КК у виді 5 років позбавлення волі. Вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 3 ст. 309 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12 ?єва