Справа 11-36/2012, року Головуючий в 1-й інстанції Черепахін В.О.
Категорія: ч.ч.1, 3 ст.186 КК України Доповідач Бондар В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2012 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді Бондар В.В.,

суддів - Ващенка С.Є., Суслова М.І.,

з участю прокурора Боднаря Р.Г.,

представника потерпілих ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 на вирок Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 - Подільського, вул.

Нагірна, 3/1, Хмельницької області, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не-

одруженого, не працює, не судимого в силу

ст. 89 КК України,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст. 186 КК України - 2 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_2 визначено покарання в виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Строк покарання постановлено обчислювати з 13 липня 2011 року.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 81 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 7 квітня 2011 року близько 20 год. перебуваючи в будинку у № 46, по вул. Річній в м. Кам'янець - Подільський, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_4 гроші в сумі 900 грн.

12 липня 2011 року близько 17 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник в зазначений вище житловий будинок, де умисно, повторно, застосував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, наніс потерпілому ОСОБА_5 декілька ударів ногами в область грудної клітки та живота, внаслідок чого останньому були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синяків на лівій боковій поверхні грудної клітки по середньо - підпаховій лінії в проекції 6,7 ребер, штовхнув потерпілу ОСОБА_4 на ліжко, внаслідок чого їй були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синяка в лобній області справа, відкрито викрав у останньої гроші в сумі 200 грн.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, просить вирок суду змінити. Не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій засудженого за ч.1 ст. 186 КК України, просить дії засудженого за епізодом пограбування 12 липня 2011року перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст. 186 КК України та пом»якшити призначене покарання, позаяк засуджений ОСОБА_2 не проникав в житло потерпілої з метою відкритого викрадення майна, а зайшов через незачинені двері з дозволу потерпілого ОСОБА_5, тому в діях ОСОБА_2 відсутня кваліфікуюча ознака ч.3 ст. 186 КК України - проникнення в житло. Також просить врахувати, що ОСОБА_2 характеризується позитивно за місцем проживання, на його утриманні знаходиться мати - інвалід ІІ групи, повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілим, тому в суду були всі підстави визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не шляхом часткового складання покарання.

В апеляції засуджений просить вирок суду скасувати, направити справу на додаткове розслідування. Окрім того, просить пом'якшити покарання, застосувавши щодо нього положення ст.ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтримав повністю апеляцію свого захисника, підтримав свою апеляцію та просить лише змінити вироку суду, пом»якшити йому покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, пояснення представника потерпілих, який підтримує апеляції засудженого та його захисника, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають, вирок суду щодо ОСОБА_2 слід залишити без змін з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (за епізодом відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 7 квітня 2011року) та у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло (за епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_4 12 липня 2011року) за викладених в вироку обставинах грунтуються на зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам справи, крім того, за епізодом відкритого викрадення

ОСОБА_2 майна 7 квітня 2011року ніким не оспорюються.

Дії засудженого суд вірно кваліфікував за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж)( за епізодом відкритого викрадення майна 7 квітня 2011року) та за ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого, вчинене повторно, та поєднане з проникненням в житло (за епізодом відкритого викрадення майна 12 липня 2011року).

Покладені в основу вироку докази повністю викривають засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Твердження засудженого та його захисника про те, що він не проникав в будинок потерпілої ОСОБА_4 з метою відкритого викрадення чужого майна, а зайшов до будинку з дозволу її сина ОСОБА_5 були предметом перевірки суду першої інстанції та визнані такими, що не відповідають дійсності і вказують на намагання винного пом»як шити відповідальність.

Суд у вироку підставно послався на показання ОСОБА_2 під час допиту його як підозрюваного ( а.с. 42-43), під час відтворення обстановки та обставин події з його участю ( а.с. 66-72), під час його допитів як обвинуваченого з участю захисника ( а.с. 87, 124), під час додаткового допиту як обвинуваченого з участю захисника ( а.с. 109-110), де він вказував, що 12 липня 2011року він йшов до будинку, де проживає ОСОБА_5І саме для того, щоб взяти гроші, без будь-якого дозволу зайшов до будинку і після того, як ОСОБА_5 почав виганяти його з будинку, розпочав наносити потерпілому удари, власноручно написав явку з повинною, де вказував про обставини вчиненого ним злочину(а.с.14).

Потерпілі ОСОБА_5А та ОСОБА_6 детально та послідовно розповідали про обставини вчиненого ОСОБА_2 злочину 12 липня 2011року.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 12 липня 2011року біля 17год.30хв. він зустрів ОСОБА_2 в коридорі будинку, де він проживає з матір»ю. При цьому підсудний, нічого йому не сказавши, накинувся на потерпілого та почав його бити, спочатку наніс удари ногами в груди, від чого потерпілий впав, а

ОСОБА_2 затягнув його до кімнати, де продовжив наносити удари ногами в живіт. Коли потерпілий крикнув до матері, щоб вона викликала міліцію, ОСОБА_2 схопив її, кинув на ліжко, з дерев»яної етажерки, яка знаходиться в її кімнаті, забрав 200грн., повернувся знову до потерпілого та вдарив його ногою в груди, після чого потерпілий впав. При цьому потерпілий послідовно та категорично заперечував, що ОСОБА_2 стукав до нього в вікно і просив дозволу зайти до будинку, і показав, що він не давав засудженому будь-якого дозволу заходити до будинку.

Потерпіла ОСОБА_4 на досудовому слідстві, показання якої оголошені в суді, показала, що 12 липня 2011року після 17год. в будинок зайшов ОСОБА_2, який був в стані алкогольного сп»яніння, та якого її син зустрів в коридорі, звідки вона почула шум, гуркіт та стукіт, бачила, як ОСОБА_2 затягнув сина в кімнату, де наніс удари ногами в груди та живіт, коли вона на прохання сина хотіла викликати міліцію, він не дав їй цього зробити, двічі кидав на ліжко, не дозволяючи вийти з кімнати. Коли вона все ж вибігла на вулицю та заховалась в сараї, а ОСОБА_2 залишив будинок, вона, повернувшись до будинку, виявила зникнення належних їй 200грн., які лежали на дерев»яній етажерці в її кімнаті.

Показання потерпілих суд правильно визнав за достовірні, оскільки вони є послідовними, повністю узгоджуються з іншими дослідженими в суді доказами.

Погоджуючись з показаннями потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4 колегія суддів бере до уваги, що про обставини вчинення нападу потерпілі повідомили органи внутрішніх справ наступного ж дня, давали первісні показання про обставини вчиненого відносно них злочину та перебували під його безпосереднім враженням.

Згідно протоколів огляду місця події ( а.с. 7-9) в ході огляду житлового будинку №49 по вул. Річній в м.Кам»янець-Подільському, де проживають потерпілі, було виявлено та вилучено тапочок чорного кольору. Відповідно до протоколів виїмки ( а.с. 90,93) в матері підсудного ОСОБА_7 проведено виїмку двох тапочок, а в потерпілого

ОСОБА_5 проведено виїмку належного йому тапочка. Згідно з протоколами огляду речових доказів та доданих фототаблиць ( а.с. 94-100) вилучений під час огляду місця події правий тапочок та лівий тапочок, який виданий матір»ю підсудного складають одне ціле, а також складають одне ціле і тапочки, один з яких виданий матір»ю підсудного, а інший - потерпілим ОСОБА_5, що свідчить про те, що вилучений з місця події тапочок був залишений ОСОБА_2 в будинку потерпілих, а належний ОСОБА_5 правий тапочок, що був виданий матір»ю підсудного, був взятий ОСОБА_2 при залишенні ним місця злочину 12 липня 2011року.

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №542 від 22 липня 2011року ( а.с. 75-76) та №541 від 22 липня 2011року ( а.с.80) потерпілому ОСОБА_5 спричинені легкі тілесні ушкодження в вигляді двох синяків на лівій боковій поверхні грудної клітки по середньо-підпахвовій лінії в проекції 6,7 ребер та потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді синяка в лобній області справа.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та обґрунтовано відхилив його показання про те, що він зайшов в будинок з дозволу потерпілого, а не проникав в нього з метою відкритого викрадення майна, навівши в вироку належне мотивування. За таких обставин твердження апелянтів про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.3 ст. 186 КК України не знайшли свого підтвердження.

Покарання засудженому призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. Суд першої інстанції правильно врахував тяжкість вчинених злочинів, з яких один - тяжкий злочин, а інший - злочин середньої тяжкості; особу винного, який не перебуває на обліках в лікарів нарколога та психіатра, відсутність негативної характеристики за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Як обставини, що пом»якшують покарання засудженого, суд врахував часткове визнання ним своєї вини, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, відсутність в потерпілих матеріальних претензій, їх прохання суворо не карати підсудного, що в нього мати - інвалід ІІ групи.

Як обставину, що обтяжує покарання засудженого, суд врахував вчинення ним злочину в стані алкогольного сп»яніння.

При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 має бути призначене покарання в виді позбавлення волі, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, та про відсутність підстав для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, та обґрунтовано обрав покарання в виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.1 та ч.3 ст. 186 КК України.

Суд не приймає до уваги, як підстави для зміни вироку суду, доводи апеляції захисника ОСОБА_3 про те, що при призначенні ОСОБА_2 покарання суд безпідставно визначив остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, а не шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Визначаючи ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, суд, навівши у вироку належне обґрунтування, врахував, що ОСОБА_2 вчинив два умисних корисливих злочини, з яких один середньої тяжкості, інший тяжкий злочин, враховував дані про особу засудженого, який раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочини через незначний проміжок часу після звільнення його від призначеного покарання після закінчення іспитового строку, та прийшов до обгрунтованого висновку про підвищену небезпечність вчиненого і особи засудженого та обґрунтовано обрав при визначенні остаточного покарання принцип часткового складання призначених покарань, дотримавшись при цьому положень ч.2 ст. 70 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про неможливість виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства та про відсутність підстав для можливого його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів. Підстав для пом"якшення покарання колегія суддів не вбачає. Призначене за сукупністю злочинів покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, в зв"язку з чим доводи засудженого та його захисника про надмірну його суворість є необґрунтованими.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок постановлений у відповідності до вимог ст. ст. 323, 324 КПК України і підстав для скасування чи зміни вироку в межах поданих апеляцій колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія судової палати,-

У Х В А Л И ЛА :

Вирок Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2011року стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляції засудженого ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Судді

В.В.ОСОБА_8 ОСОБА_9 Суслов

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_10