Провадження № 1-кс/344/7292/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000003 від 15.02.2018 р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що у 2017 році ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок отримання грошової винагороди під виглядом надання реабілітації хворим від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму, шляхом незаконного позбавлення їх волі, вступив в злочинну змову із жителями м. Маріуполь, Донецької області, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та іншими невстановленими особами, з якими організував на території м. Коломия та Коломийського району, Івано-Франківської області, декілька закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб вказаної категорії.

Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та з іншими невстановленими особами, незаконно позбавили волі в період часу з грудня 2017 року по березень 2018 року ОСОБА_11 , який перебував в алкогольній залежності, якого утримували за адресою АДРЕСА_1 , упродовж 10.05.2018 - 20.06.2018 року, ОСОБА_12 , який перебував в наркотичній залежності, в період часу 11.06.2018 - 01.07.2018 року, ОСОБА_13 , який перебував в алкогольній залежності, з 09.07.2018 по серпень 2018 року, ОСОБА_14 , який перебував в алкогольній залежності, у період часу з 07.08.2018 по 25.09.2018, ОСОБА_15 , яка перебувала в наркотичній залежності, у період часу з 24.09.2018 по 25.09.2018, ОСОБА_16 , який перебував в алкогольній залежності, яких утримували за адресою АДРЕСА_2 . Окрім цього, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, незаконно позбавили волі ОСОБА_17 , який перебував в алкогольній залежності та якого утримували за адресою АДРЕСА_3 , а упродовж 15.09.2018-25.09.2018 ОСОБА_14 , який перебував в алкогольній залежності та якого утримували за адресою АДРЕСА_4 .

Також ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок одержання прибутку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки, у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом інтересам громадян України і бажаючи їх настання, у 2017 році вступив у злочинну змову із жителями м. Маріуполь, Донецької області, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та з іншими невстановленими слідством особами, з яким домовились вчинити вербування осіб з використанням їх уразливого стану з метою залучення до примусової праці.

Так, у січні 2018 року ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими слідством особами, використовуючи уразливий стан ОСОБА_11 зумовлений незаконним позбавленням його волі, а також психічною вразливістю, внаслідок алкогольної залежності, завербували останнього до його трудової експлуатації.

У період часу з січня 2018 по березень 2018 року ОСОБА_11 , будучи завербованим, примусово працював у військовій частині в АДРЕСА_1 , де виконував малярні роботи, за які ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та інші невстановлені слідством особи отримали грошову оплату.

Окрім цього, 11-12 липня 2018 року ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та іншими невстановленими слідством особами, діючи повторно, використовуючи уразливий стан ОСОБА_14 , зумовлений незаконним позбавленням його волі, а також психічною вразливістю внаслідок алкогольної залежності, завербували останнього до його трудової експлуатації шляхом добровільної домовленості.

З 12 липня 2018 по серпень 2018 року ОСОБА_14 , будучи завербованим, примусово працював на різних підсобних роботах у м. Коломия, за які

ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_5 та інші невстановлені слідством особи отримали грошову оплату.

25 вересня 2018 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 26.09.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України, обґрунтована підозра у вчиненні яких на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання зазначено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, згідно яких ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила щодо них злочин, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності; один із злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , зокрема злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного проти клопотання про застосування запобіжного заходу заперечив, оскільки вважає наведені прокурором ризики не доведеними, просив врахувати характеризуючі особу підозрюваного дані, майновий стан, факт участі в антитерористичній операції, наявність місця проживання, яке гарантоване іншою особою, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника щодо клопотання.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25 вересня 2018 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 26.09.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України.

При цьому доводи захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності вини ОСОБА_5 , що не стосується питань даного судового розгляду.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність зареєстрованого на території Івано-Франківської області постійного місця проживання.

В той же час обставини, які зазначені стороною захисту, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків, а запропонований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання зазначеним вище ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється останній, вчинений із застосуванням насильства.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 23 листопада 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_19 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 27 вересня 2018 року.