УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 12.06.2014 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України,
ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , подане в рамках в кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 12.06.2014 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України, про накладення арешту на кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , відкритому у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ АКЦІОНЕРНОМУ БАНКУ «УКРГАЗБАНК» (, МФО 320478, м. Київ, вул. Єреванська, 1), зупинивши видаткові операції по ним.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000597 від 12.06.2014 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України.

При цьому, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що протягом тривалого часу службові особи АТ «Укрексімбанк», 100% акцій якого належать Державі, ПАТ «Фортуна-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товарної біржі «Статус Експерт» (), зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені особи, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили умисні дії, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді спричинення АТ «Укрексімбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб матеріальної шкоди, яка більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Зазначені дії вищевказаних осіб, які направлені на реалізацію активів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за заниженою вартістю окремим юридичним особам за винагороду, призводять до завдання збитків державі в особі Фонду, що не дозволяє державній спеціалізованій установі виконувати покладені на неї обов`язки з відшкодування коштів за вкладами фізичних і юридичних осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням отримано дані, які свідчать про те, що ОСОБА_5 , як фактичний контролер ТБ «Статус Експерт», безпосередньо надає вказівки директору та головному бухгалтеру вказаного підприємства щодо розміщення грошових коштів, отриманих від реалізації незаконно придбаних активів неплатоспроможних банків, на рахунках, відкритих у банківських установах України.

Постановою від 07.05.2018 кошти та цінності, що надходять та вже знаходяться на вказаних вище банківських рахунках № НОМЕР_1 , відкритому у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ АКЦІОНЕРНОМУ БАНКУ «УКРГАЗБАНК», визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене та враховуючи, що грошові кошти на цінності, які зберігаються та надходять на рахунки № НОМЕР_1 , відкритому у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ АКЦІОНЕРНОМУ БАНКУ «УКРГАЗБАНК», являються предметом вчинених кримінальних правопорушень та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому, з метою забезпечення у майбутньому заявленого цивільного позову при постановленні вироку судом, у тому числі з метою встановлення походження цих грошових коштів, у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначених банківських рахунків, що дозволить зберегти кошти та цінності на них, та запобігти зникненню речових доказів.

Слідчий у судове засідання не з*явився, подавши заяву про розгляд клопотання у його відсутність
Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, прийходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0000597 від 12.06.2014 року вбачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України.
При цьому, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на грошові кошти, матеріальні цінності, що надходять та вже знаходяться на рахунку, на банківських рахунках № НОМЕР_1 , відкритому у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ АКЦІОНЕРНОМУ БАНКУ «УКРГАЗБАНК».

Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правову підставу для арешту грошових коштів, можливість використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
Так, слідчим не доведено, що грошові кошти, на які необхідно накласти арешт, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто, що вони є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000597 КК України та як наслідок можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.
Окрім того, зі змісту клопотання слідує, зокрема, що арешт на грошові кошти на зазначеному у клопотанні рахунку необхідно накласти з метою забезпечення у майбутньому заявленого цивільного позову при постановленні вироку судом, у тому числі з метою встановлення походження цих грошових коштів, що передбачено п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, однак з такою метою у даному випадку арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Однак, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді вбачається, що слідчим не доведено належними та достовірними даними існування обставин, які б давали підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий судя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 12.06.2014 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України, про арешт майна відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий судя ОСОБА_1