Справа №584/81/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/567/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області, від 6 березня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Северодонецьк Луганської області, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

обвинувачений за ст. 190 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням менш сурового покарання призначеного за вироком Ямпільського районного суду Сумської області, від 23 січня 2018 року, остаточно визначено до відбування покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 15 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні такого кримінального правопорушення.

Так, 12 листопада 2017 року невстановлена особа зателефонувала обвинуваченому ОСОБА_7 та запропонувала йому заволодіти чужим майном шляхом обману за грошову винагороду, на що останній погодився.

У подальшому невстановлена особа зателефонувала на стаціонарний телефон потерпілої ОСОБА_9 , 1938 року народження, та представившись поліцейським переконала потерпілу ОСОБА_9 в тому, що її син потрапив в дорожньо транспортну пригоду. Під приводом відшкодування завданого збитку і уникнення таким чином кримінальної відповідальності, невстановлена особа запропонувала ОСОБА_9 надати йому грошові кошти в розмірі 15 000 грн.

Після цього невстановлена особа по телефону повідомила ОСОБА_7 про готовність ОСОБА_9 передати кошти у сумі 15 000 грн. та розповіла йому про місце проживання ОСОБА_9 , пояснивши його роль у заволодіння коштами.

Обвинувачений ОСОБА_10 , реалізуючи спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, прибув до будинку потерпілої ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , де заволодів грошима потерпілої в сумі 15 000 грн.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_7 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 15 000 грн.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_7 у якій він, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності його винуватості у вчиненому та юридичної кваліфікації його дій, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на протязі іспитового строку.

На думку обвинуваченого, суд, призначаючи йому покарання у виді обмеження волі, яке необхідно відбувати реально, не в повній мірі врахував його сімейний стан та наявність у нього хронічних захворювань.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 190 ч. 2 КК України.

Вказані висновки суду учасниками судового провадження під сумнів не ставляться, у тому числі й обвинуваченим ОСОБА_7 , як у його апеляційній скарзі так і у ході апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, колегія суддів, за відсутності клопотань з боку учасників апеляційного розгляду, не піддає сумніву законність висновку суду щодо встановлення судом фактичних обставин події кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненому та правової кваліфікації його дій.

З цих же підстав, відповідно до ст. 404 КПК України, не підлягають апеляційному перегляду й висновки суду в частині вирішення цивільного позову.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що виходячи з суттєвості суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що впливають на ступінь його тяжкості, суд дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і, що тільки покарання у виді обмеження волі, яке необхідно відбувати реально, буде сприяти виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому та його активне сприяння розслідуванню вчиненого ним кримінального правопорушення та обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину ОСОБА_7 , щодо особи похилого віку.

Доводи апеляційної скарги з приводу неврахування судом стану здоров`я обвинуваченого, не можуть бути взяті до уваги, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що вказані обставини були відомі суду на час ухвалення вироку, і суд врахував їх при обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання.

Не впливають на висновки суду щодо необхідності визначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі до реального відбуття, й апеляційні вимоги щодо врахування сімейного стану обвинуваченого, оскільки обставини, щодо наявності в ОСОБА_7 малолітнього сина не підтверджуються матеріалами провадження, а посилання на наявність на утриманні обвинуваченого вагітної дружини не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого вироку, так як з копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_11 14 березня 2018 року, тобто після ухвалення вироку, від 6 березня 2018 року, а тому суд, враховуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого об`єктивно виходив з того, що ОСОБА_7 є неодруженим.

При цьому колегія суддів враховує, що наявність у ОСОБА_7 вагітної дружини, шлюб з якою ним був укладений після ухвалення вироку, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, не свідчить про невідповідність визначеного судом покарання особі ОСОБА_7 , внаслідок суворості покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначене судом покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі, виходячи з ступеню тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, на строк 1 рік 6 місяців до відбуття реально, повністю відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості суспільно небезпечних наслідків, що настали після його вчинення.

Колегія суддів вважає, що саме покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців до відбуття реально, буде сприяти виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, складеного відносно ОСОБА_7 , ризик вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення оцінюється, як високий і виправлення обвинуваченого без обмеження волі становить суспільну небезпеку (а. п. 22 23).

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_7 цього покарання, шляхом його звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

За наведених обставин, знаходячи ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок законним, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування, а відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Путивльського районного суду Сумської області, від 6 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у цей же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4