справа № 208/1183/18
провадження № 1-кп/208/362/18
УХВАЛА
10 вересня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

про вирішення питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого по кримінальному провадженню № 0000401 від 16.02.2017 за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:
02.03.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури, отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою суду від 17.07.2018 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено до 13.09.2018 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення вказаного клопотання , вважають, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який. Прокурором не надано письмового клопотання з додатками до нього, які б обґрунтовували доцільність продовження тримання під вартою, суд не повинен розглядати усне клопотання прокурора, крім того, якщо суд вважає за доцільне його розглянути та зазначають , що взагалі не наведено підстав для продовження терміну тримання під вартою, не надано доказів, що обвинувачений буде переховуватися від суду, впливати на свідків, обвинувачений має певні вади здоров`я, які не виправдовують тримання під вартою, працював, має дружину. Практика Європейського суду з прав людини наголошує що сама лише тяжкість пред`явленого обвинувачення не може бути підставою для утримання особи під вартою.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом під час розгляду справи, не зважаючи на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, під час досудового слідства вже перебував у розшуку.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні, продовжені заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має, по справі не допитані свідки з боку обвинувачення, сам обвинувачений.

Вислухавши думку учасників судового засідання, керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.11.2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1