ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/4285/18
Провадження № 1-кс/201/3415/2018
УХВАЛА
іменем України
23 квітня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000967 від 21.04.2018 року клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_6 21.04.2018 разом з раніше знайомим ОСОБА_7 пересувались пішим ходом по пр. Героїв в м. Дніпро та проходячи біля під`їзду №5 будинку №12 по пр. Героїв в м. Дніпро, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився біля вищевказаного під`їзду та у якого на шиї висів золотий ланцюжок.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном вступили в попередній злочинний зговір заздалегідь розподіливши при цьому ролі, та визначили золотий ланцюжок, який належить ОСОБА_8 як об`єкт свого злочинного посягання.

Співучасники злочину керуючись єдиним злочинним умислом, 21.04.2018 приблизно о 15:30 годин перебуваючи біля під`їзду №5 будинку №12 по пр. Героїв в м. Дніпро, де ОСОБА_6 , реалізуючи досягнену раніше злочинну домовленість, виконуючи відведену йому роль, яка полягала у застосуванні фізичної сили до потерпілого з метою забезпечення можливості скоєння кримінального правопорушення, підійшов до ОСОБА_8 та переконавшись, що поблизу немає сторонніх осіб які могли б завадити викраденню майна, схопив його ззаду за дві руки, із застосуванням фізичного насилля що не є небезпечним для життя чи здоров`я, став утримувати попереду себе, тим самим подавивши волю потерпілого не даючи останньому можливості вільно пересуватися та чинити опір. В цей час, співучасник злочину ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю, та керуючись єдиним злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, виконуючи відведену йому роль, правою рукою долонею закрив рот потерпілого, а лівою рукою схопив золотий ланцюжок який висів на шиї ОСОБА_8 та шляхом ривка зірвав його таким чином заволодів чужим майном. Після того як майно ОСОБА_8 , а саме золотий ланцюжок опинився у співучасника злочину ОСОБА_7 , співучасники злочину з метою доведення свого злочинного наміру, діючи за раніше досягненою домовленістю, місце скоєння злочину залишили та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.

За даним фактом розпочато досудове розслідування відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000967 від 21.04.2018, про вчинення кримінального правопорушення за ст.186 ч. 2 КК України.

21.04.2018 в поряду ст.208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає: АДРЕСА_1 . Фактичний час затримання 16:20 години 21.04.2018. Протокол складено з 21:50 -22:30 години.

21.04.2018 в поряду ст.208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає: АДРЕСА_2 . Фактичний час затримання 16:20 години 21.04.2018. Протокол складено з 22:50 -23:30 години.

21.04.2018 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 12.04.2018 слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП Дніпропетровській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення? передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді зобов`язання у кримінальному провадженні №0000896.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження №0000967, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 21.04.2018 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000967 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Також, на думку суду, доведеними є ризики, передбачені п.п. 1-3 ч.1 ст. 177 КПК України, такі як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання.

Слідчим та прокурором доведено і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри. Хоча підозрюваний раніше не судимий, однак скоєний ним злочин є тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до шести років, тому перебуваючи на волі може, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків з метою уникнення покарання або взагалі знищити, пошкодити чи спотворити документи та речі, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі.

Виходячи з вищенаведених обставин, а також з особистості підозрюваного, який раніше хоча й не судимий, однак підозрюється у скоєнні злочину, який є тяжкий, поєднаний із насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, тому лише такий запобіжний захід як тримання під вартою на думку суду забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину вчиненого із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя людини, суд вважає за необхідне при постановлені ухвали у кримінальному провадженні не визначати розмір застави.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 20 червня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1