1Справа № 335/4297/18 1-кс/335/5134/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000974, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 16.04.2018 року, а саме автомобіля «Volkswagen Passat ЗНГ» д.н. НОМЕР_1 .
В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що підстави для застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна відсутні. В обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що накладений ухвалою слідчого судді арешт на майно порушує його права як власника майна, органом досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії та у подальшому застосуванні арешту належного йому майна не має підстав.
Представник заявника клопотання підтримав, надавши відповідну письмову заяву.
Слідчий у судове засідання не з`явився.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.
Розглянувши клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В ході розгляду клопотання встановлено, що СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000974 від 13.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290 КК України.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року у справі № 335/4297/18, 1-кс/335/2989/2018 накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Passat ЗНГ» д.н. НОМЕР_1 .
В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що власником автомобіля «Volkswagen Passat ЗНГ» д.н. НОМЕР_1 є заявник ОСОБА_3 .
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства закріплені, зокрема, верховенство права, доступ до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України.
За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Поряд із цим, статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, арешт на транспортний засіб було накладено у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна даних, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Матеріалами клопотання, наданими слідчому судді не доведено, що у застосуванні арешту зазначеного майна відпала потреба, або арешт на майно заявника накладено необґрунтовано.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено, транспортний засіб у даному кримінальному провадженні має ознаки речового доказу, та слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено підстав вважати, що арешт накладено не обґрунтовано, та, оскільки потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на час розгляду клопотання не відпала, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту вказаного автомобіля у повному обсязі.
Поряд з цим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи, що під час розгляду клопотання не встановлено обставин, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 16.04.2018 року, шляхом скасування заборони користування автомобілем «Volkswagen Passat ЗНГ» д.н. НОМЕР_1 його власником, у з зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання його втрати, слідчий суддя вважає за необхідне залишити заборону на його відчуження.
Керуючись ст.ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000974 задовольнити частково.
Скасувати частково арешт майна - автомобіля «Volkswagen Passat ЗНГ» д.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 16.04.2018 року у справі № 335/4297/18, 1-кс/335/2989/2018, у кримінальному провадженні № 0000974 в частині заборони користування автомобілем «Volkswagen Passat ЗНГ» д.н. НОМЕР_1 його власником.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1